Справа № 515/20/26
Провадження № 2-а/515/422/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Луцюка В.О.,
секретаря судового засідання Комерзан Л.І.,
за участю представника позивача адвоката Паюл Т.І.,
представника відповідача Міняйла О.М. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Паюл Тетяна Іллівна, до Головного управління національної поліції в Одеській області, Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного управління поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

06 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління національної поліції в Одеській області (далі – ГУНП в Одеській області), Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного управління поліції в Одеській області (далі – ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень від 29 січня 2026 року, зазначив таке.
24 грудня 2025 року о 00 годині 22 хвилини поліцейським Скальським В.І. була винесена постанова серії ЕНА № 6401853 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3 400,00 грн. У постанові зазначено, що позивач 24 грудня 2025 року о 00 годині 12 хвилин, перебуваючи за адресою: вул. Василя Тура, буд. 13, м. Татарбунари, Одеська область та керуючи транспортним засобом «Forte», здійснював рух на незареєстрованому транспортному засобі, при цьому не мав права керування відповідної категорії. Поліцейським були об`єднані два правопорушення, а саме порушення п. 30.1 та п.2.1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), та накладено стягнення.
Позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки транспортний засіб «Forte» є електроциклом потужністю до 3кВт, а тому, враховуючи вимоги п.1.10 ПДР, не підпадає під ознаки транспортного засобу, у зв`язку з чим будь-яких прав на керування та реєстраційних номерів не вимагається.
З вказаних підстав позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Скальського В.І. серії ЕНА № 6401853 від 24 грудня 2025 року про накладення штрафу у сумі 3 400,00грн.

06 березня 2026 року від ГУНП в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити у задоволені позову з таких підстав.
При прийняття оскаржуваної постанови поліцейський діяв у межах виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення 23 грудня 2025 року зафіксовані на відеозаписах, з яких вбачається, що компанія чоловіків в`їхали на трициклі у тамбур магазину «АТБ». За кермом перебував позивач у справі. 
На запитання співробітника поліції щодо документів на транспортний засіб та посвідчення водія відповідної категорії позивач зазначив про їх відсутність. Останній вказав, що він керував транспортним засобом з потужністю електродвигуна 1,5 кВт, електроцикл має потужність до 3 000 Вт, а тому прав на керування не потрібно, реєстраційних номерів також не вимагається. Позиція позивача не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб «Forte GP-1500-CH», який керував позивач, обладнаний електродвигуном потужністю менше 3 кВт та за своїми технічними характеристиками прирівняний до мопеду, а тому встановлений обов`язок водія мати посвідчення водія категорії А1 при керуванні мопедами, які мають двигун з робочими об`ємом до 50 куб. см або електродвигуном потужністю до 4 кВт. Однак, сторона відповідача звертає увагу й на те, що вказаний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , може відноситися за своєю категорією й до трициклів та інших триколісних (чотириколісних) транспортних засобів, дозволена максимальна вага яких не перевищує 400 кг, що передбачено у п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень та допуску громадян до керування транспортними засобами. Вказаний трицикл є не просто транспортним засобом, який оснащений електродвигуном, а й гібридним, на якому встановлений ще й бензиновий генератор з камерою внутрішнього згорання, що не заперечив й сам позивач на відеозаписі. Транспортний засіб «Forte» можна класифікувати як механічний, оскільки він працює як від класичного електродвигуна, так і від бензинового генератора, який оснащений двигуном внутрішнього згорання, що перетворює механічну енергію двигуна внутрішнього згорання (працюючого на бензині) на електричний струм. Враховуючи конструктивні особливості вказаного транспорту, він одночасно може підпадати під визначення мопеду, трициклу (або іншого триколісного транспортного засобу) та механічного транспортного засобу, що у будь-якому разі потребує права на керування останнім без його реєстрації (вх. № 1810/26-Вх 09.03.2026).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 січня 2026 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О.
Відповідно до ухвали судді від 08 січня 2026 року адміністративний позову залишено без руху, з наданням позивачу терміну для усунення недоліків.
15 січня 2026 року на виконання ухвали надійшли заява позивача (вх. № 315/26-Вх 15.01.2026). 
Згідно з ухвалою судді від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справі; призначено судове засідання; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ухвали суду від 18 лютого 2026 року за клопотанням сторони позивача залучено співвідповідача у справі ГУНП в Одеській області.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Вказала, що з усіх матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не керував механічним транспортним засобом, що це є електроцикл потужністю до 3кВт, для якого не передбачено реєстрацію та для керування таким транспортним засобом не потрібні категорії А, А1. Також працівником поліції не зафіксовано, яким саме технічним засобом керував Будник. Відеофайли з АТБ створені через шість днів з дня складення постанови, отже, не мають відношення до даної справи. 
Представник відповідача ГУНП в Одеській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної постанови немає. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно з постановою інспектора ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Скальського В.І. серії ЕНА № 6401853 від 24 грудня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП, із застосуванням ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у сумі 3 400,00 грн (а.с. 43).
З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 24 грудня 2025 року о 00 годині 12 хвилин, перебуваючи за адресою: вул. Василя Тура, буд. 13, м. Татарбунари, Білгород-Дністровський район, Одеська область, здійснював рух транспортним засобом марки «Forte GP-1500-CH», який не зареєстрований у встановленому законом порядку, при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом відповідно категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України та допустив правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. 
Позивач не погоджується з вказаною постановою та зазначає, що транспортний засіб «Forte» є електроциклом потужністю до 3кВт, а тому не є транспортним засобом відповідно до вимог п.1.10 ПДР, у зв`язку з чим будь-яких прав на керування та реєстраційних номерів на нього не вимагається.
Як вбачається з матеріалів адміністративного правопорушення, а саме з рапорту чергового ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області О.Літостанського, 24 грудня 2025 року о 00 годині 58 хвилин на лінію 102 надійшло повідомлення від співробітника «АТБ» Михайлова Є.В. про те, що під керуванням гр. ОСОБА_1 , який перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння, електромотоцикл марки «Forte» заїхав у тамбур супермаркету, перекривши вхід та зважаючи проходу іншим людям (а.с. 26).
23 грудня 2025 року до ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від ОСОБА_2 надійшла заява про притягнення до відповідальності невідомих йому осіб, які близько 23 години 15 хвилин заїхали мотовізками у приміщення супермаркету «АТБ», перекривши вхід та заважаючи людям входити (а.с. 25).
З письмових пояснень ОСОБА_2 встановлено, що 23 грудня 2025 року близько 23 години 10 хвилин до нього підійшла касирка та повідомила, що люди скаржаться на те, що невідомі особи заїхали до залу на мотовізках та заважають інших людям входити до супермаркету. Вийшовши у зал, він побачив осіб, які були біля каси та оплачували товар. В цей момент мотовізок «Forte» стояв біля входу в «АТБ», у тамбурі. Він підійшов до вказаної особи та зробив зауваження, на що останній не реагував та почав виражатися нецензурною лайкою. Після чого він викликав працівників поліції (а.с. 29).
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 24 грудня 2025 року, останній став очевидцем події 23 грудня 2025 року близько 23 години 06 хвилин, коли троє людей на підпитку заїхали на транспортному засобі «Forte» у тамбур маркету «АТБ», за кермом якого був гр. ОСОБА_1 , інших троє людей знаходилися у причепі. Останні злізли з причепу та пішли до магазину. Вийшовши з залу, бачив, що трьохколісний транспортний засіб «Forte» знаходився у тамбурі залу. Знайшовши водія, він попросив забрати транспортний засіб з приміщення, на що останній не реагував. Він викликав працівників поліції (а.с. 30). 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
За приписами ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Приписами ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, особою яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») (формальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Відповідно до ч. 3 Постанови № 340 від 08 вересня 1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема: А1- мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів.
Згідно з п. 2.13 ПДР України мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт, належать до категорії А1; трицикли належать до категорії В1 транспортних засобів - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів. 
Згідно з п.1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.03.2018 року у справі №278/3362/15-к ПДР розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. Тобто транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує вказаним визначенням 3 кВт межу.
Як вбачається з наданих позивачем документів, транспортний засіб марки «Forte GP-1500-CH» є вантажним електричним трициклом, потужністю 1,5 кВт, вагою 380 кг, призначений для перевезення вантажів. 
Тобто, транспортний засіб, яким керував позивач, є електричним трициклом, який за потужністю можна віднести до мопеду.
Як вбачається з копії посвідчення водія НОМЕР_1 , виданого РЕВ №7 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, позивач має право на керування транспортними засобами категорії «В» (право на управління легковим автомобілем з максимальною масою до 3,5 тонн).
За даними ІПНП ІП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 17 липня 2013 року, категорії «В» (а.с. 27).
Наразі, позивач водійське посвідчення інших категорій не отримував.
Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,встановленихст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.
Доводи позивача про те, що даний вид транспортного засобу є електричним потужність 1,5 кВт та не підпадає під ознаки механічного транспортного засобу, у зв`язку з чим не потребує реєстрації та отримання посвідчення водія, суд вважає необґрунтованими, оскільки електричний транспортний засіб залишається транспортним засобом та приводиться у рух за допомогою двигуна. 
Відповідно до п.1 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 з наступними змінами, цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №127/5920/22 визначено, що використання електричного транспортного засобу для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Таким чином, особа, яка керує електричним колісним транспортним засобом, є водієм транспортного засобу, у розумінні положень п. 1.10 Правил дорожнього руху.
З дослідженого у ході судового розгляду відеозапису з камери АТБ за номером D3_S20251223230420_E20251223231134.mp4. вбачається, що позивач дійсно керував транспортним засобом «Forte GP-1500-CH», на 02:01 вказаного відеозапису зафіксовано, що позивач на вищевказаному транспортному засобі в`їжджає в тамбур АТБ. 
У даному випадку суд приймає у якості належних та допустимих доказів відеофайли з фіксацією, оскільки відеозапис здійснено безперервно та чітко зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що свідчить про наявність у діях особи, яка керувала даним транспортним засобом складу адміністративного правопорушення.
Щодо твердження представника позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено, яким саме технічним засобом керував ОСОБА_1 , суд зазначає, що під час судового засідання було досліджено відеозапис правопорушення. Під час його огляду представник позивача жодним чином не спростувала і не заперечила факт керування позивачем саме тим транспортним засобом, який зафіксовано на відео. Разом з тим, сама сторона позивача долучила до матеріалів справи відповідь продавця з технічними характеристиками цього транспортного засобу, отже, підтвердила індивідуальні ознаки та характеристики засобу, яким керував водій.
Щодо тверджень представника позивача про те, що відеозапис не слід брати до уваги через його отримання через 6 днів після складення постанови, суд зазначає наступне. Під час безпосереднього дослідження та огляду цього відеозапису судом, представник позивача не висловила заперечень чи сумнівів щодо його належності, допустимості або повноти. Дата вивантаження чи копіювання відеозапису з носія (через 6 днів) є виключно технічним процесом автоматизованого обліку та зберігання даних. Це жодним чином не спростовує факт фіксації саме тієї події, яка є предметом розгляду. Відео містить чітку дату та час правопорушення. Крім того, вказані відеодокази було надано суду із дотриманням вимог КАС України щодо строків подання доказів разом із відзивом.
З огляду на наведене, факт порушення позивачем п.2.1 Правил дорожнього руху України повністю доведено, а тому оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за п.2.1 Правил дорожнього руху України є законною та обґрунтованою.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без задоволення, так як оскаржувану постанову винесено правомірно.
Керуючись ст. 2, 77, 242, 286 КАС України, ст. 276, 280, 293 КУпАП, 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного управління поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення складено 08.06.2026 р.

Суддя В.О. Луцюк