Гайворонський районний суд Кіровоградської області 
м.Гайворон, вул.Великого Кобзаря, 3 Кіровоградської області, 26300
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/557/26
2/385/297/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Панасюка І.В.,
з участю секретаря судового засідання Стародуба В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Гайворонського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Долинівка помер батько позивача - ОСОБА_3 .
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що розташована на території Гайворонської міської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області за межами села Долинівка.
Єдиними спадкоємцями за законом першої черги є позивач - син та відповідач - дружина.
Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.
Відповідач прийняла спадщину в установлений законом строк.
Позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини посвідченої старостою старостинського округу 24.09.2022 року через поштовий переказ надіслав дану заяву до державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
06.02.2026 року, позивач отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущення строку для прийняття спадщини. Вважає, причини пропуску ним вказаного строку поважними у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та зупинення перебігу процесуальних строків. Просить визначити йому додатковий строк терміном на три місяці для прийняття спадщини.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що претендує на спадкову земельну ділянку, яка знаходиться біля с. Долинівка. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що після смерті спадкодавця ОСОБА_1 пропонувала позивачу разом з нею оформити спадщину, однак останній жодних дій не вчинив. В зв`язку з викладеним вона оформила все спадкове майно на себе.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №245/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібну правову позицію сформульовано, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 та інших.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто, цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 155).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину і 06.12.2022 року отримала свідоцтва про право на спадщину на все наявне спадкове майно, включаючи земельну ділянку, на яку ОСОБА_1 претендує як на спадкове майно.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що задоволення вимоги позивача про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини об`єктивно не здатне призвести до набуття ним спадкових прав. Отже, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає критерію ефективності, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові, у зв`язку з чим суд не аналізує наявність поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не стягуються і покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити повністю.
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:     Ігор ПАНАСЮК 

Дата документа 19.05.2026