Справа № 760/7058/26
Провадження № 3-зв/8/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Агафонов С.А., розглянувши заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва Педенко А.М. від участі у розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Агафонова С.А. надійшла заява особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва Педенко А.М. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП.
Заявник у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду заяви про відвід був повідомлений відповідно до вимог закону. Клопотань про відкладення розгляду заяви або повідомлень про поважність причин неприбуття до суду від заявника не надходило.
Дану заяву заявник мотивує тим, що у провадженні судді Солом`янського районного суду м. Києва Педенко А.М. перебувають матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. На думку заявника, суддя Педенко А.М. під час розгляду справи допустила дії, які викликають сумнів у її безсторонності та неупередженості.
Зокрема, заявник посилається на те, що 06.05.2026 року суддя, за твердженням заявника, фактично зобов`язала потерпілу особу самостійно шукати та приводити свідків, яких, як зазначає заявник, не було зафіксовано працівниками поліції, потерпілим, у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі місця пригоди чи письмових поясненнях. Також заявник зазначає, що суддя зобов`язала потерпілу особу надати фото- та відеоматеріали, яких не було в матеріалах справи.
Заявник вважає, що такими діями суддя перебрала на себе функції органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, допустила обвинувальний ухил, сприяла стороні обвинувачення у збиранні доказів та створила враження заінтересованості в ухваленні рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Крім того, заявник посилається на порушення принципу рівності сторін, зазначаючи, що під час судового засідання йому не були повідомлені права, передбачені ст. 268 КУпАП, не було з`ясовано питання довіри до складу суду, не було надано можливості навести позицію Верховного Суду, яку заявник вважав важливою для обґрунтування своїх заперечень.
Також заявник вказує, що суддею було відмовлено у задоволенні п`яти клопотань про витребування доказів, які, на його думку, є критично важливими для захисту та які він не може отримати самостійно через наявність у них персональних даних. Заявник вважає, що такі дії судді створили перешкоди одній стороні у поданні доказів та одночасно сприяли іншій стороні, внаслідок чого порушено принцип рівності сторін і принцип змагальності.
Посилаючись на положення Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, Кодекс суддівської етики, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017, а також положення КПК України щодо відводу судді, заявник просить прийняти заяву про відвід судді Педенко А.М., визначити суддю для її розгляду в порядку автоматизованого розподілу, задовольнити заяву про відвід та передати справу № 760/7058/26 на розгляд іншому судді Солом`янського районного суду м. Києва.
Суддею встановлено, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить окремої норми, яка безпосередньо передбачає порядок заявлення та розгляду відводу судді у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим відсутність у КУпАП спеціальної процедури розгляду заяви про відвід судді не виключає необхідності вирішення такої заяви по суті з огляду на гарантії справедливого судового розгляду, закріплені Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З урахуванням наведеного, при розгляді заяви про відвід судді у справі про адміністративне правопорушення суддя вважає за можливе застосувати аналогію права та врахувати загальні процесуальні положення, які регулюють питання відводу судді в інших видах судочинства.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого законом порядку визначення судді для розгляду справи.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для відводу судді, суддя виходить з того, що безсторонність суду оцінюється за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм має бути встановлено наявність особистої упередженості судді щодо учасника справи або результату її розгляду. За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які для стороннього, розсудливого та поінформованого спостерігача могли б створити обґрунтовані сумніви в безсторонності судді.
Разом з тим такі сумніви мають бути об`єктивно обґрунтованими, підтвердженими конкретними фактичними даними та не можуть ґрунтуватися виключно на суб`єктивному сприйнятті учасником справи процесуальних дій судді або на незгоді з прийнятими суддею процесуальними рішеннями.
Дослідивши заяву про відвід, суддя вважає, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки заявник не навів переконливих доказів заінтересованості судді Педенко А.М. у результатах розгляду справи, не зазначив конкретних фактичних даних, які б об`єктивно підтверджували особисту упередженість судді, та не довів наявності обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у її неупередженості.
Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме з порядком дослідження доказів, вирішенням питань щодо виклику осіб, витребування доказів, розгляду клопотань та організації судового розгляду. Такі доводи самі по собі не свідчать про упередженість судді та не є самостійною підставою для її відводу.
Суддя зазначає, що вирішення клопотань учасників провадження, визначення порядку дослідження доказів, оцінка належності та допустимості доказів, а також прийняття інших процесуальних рішень під час розгляду справи належать до повноважень судді, який здійснює розгляд справи. Незгода учасника провадження з такими процесуальними рішеннями може бути предметом перевірки у передбаченому законом порядку разом із остаточним рішенням у справі, проте сама по собі не підтверджує наявності особистої заінтересованості судді або її обвинувального ухилу.
Посилання заявника на те, що суддя нібито сприяла потерпілій особі у збиранні доказів, не підтверджене належними та переконливими доказами. Із заяви про відвід не вбачається, які саме об`єктивні дані свідчать про особисту заінтересованість судді у результатах розгляду справи, наявність позапроцесуальних зв`язків із будь-яким учасником справи чи попереднє формування суддею позиції щодо винуватості ОСОБА_1 .
Посилання заявника на відмову у задоволенні клопотань про витребування доказів також не свідчить про упередженість судді. Процесуальне рішення про задоволення чи відмову у задоволенні клопотання приймається суддею з урахуванням обставин справи, змісту заявленого клопотання, його обґрунтованості та значення запитуваних матеріалів для розгляду справи. Сам факт відмови у задоволенні клопотання, навіть якщо учасник провадження вважає таку відмову помилковою, не є доказом упередженості судді.
Твердження заявника про порушення принципу рівності сторін, обвинувальний ухил та порушення стандартів справедливого суду мають загальний характер, ґрунтуються на оцінці заявником процесуальної поведінки судді та не підтверджені конкретними даними, які б за об`єктивним критерієм давали підстави для висновку про небезсторонність судді Педенко А.М.
Суддя також враховує, що заявником не наведено даних про наявність обставин, прямо передбачених процесуальним законом як підстави для відводу судді, зокрема про участь судді в цій справі в іншому процесуальному статусі, наявність родинних чи інших особистих зв`язків з учасниками провадження, особисту, пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результатах розгляду справи або порушення порядку визначення судді для розгляду справи.
Посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності забезпечення незалежного та безстороннього суду не спростовує обов`язку заявника навести конкретні фактичні обставини, які вказують на реальну або об`єктивно обґрунтовану можливість упередженості судді саме у цій справі. Саме лише цитування загальних стандартів справедливого судового розгляду за відсутності конкретних доказів їх порушення не створює правових підстав для задоволення заяви про відвід.
За таких обставин суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Педенко А.М. є необґрунтованою, заявлені у ній доводи не підтверджують наявності передбачених законом підстав для відводу, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 7, 245, 280 КУпАП, ст. 75 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва Педенко А.М. від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП у справі № 760/7058/26 відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Агафонов