ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21775/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/21775/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
22.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/21775/24 в порядку ст.382 КАС України, в якій просить:
- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 року у справі № 160/21775/24;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у справі № 160/21775/24;
- встановити Військовій частині НОМЕР_1 та Військовій частині НОМЕР_2 строк для подання звіту про виконання рішення суду - 10 календарних днів з дня постановлення ухвали про встановлення судового контролю.
Вказана заява мотивована тим, що відповідачі не вчиняли жодної реальної дії, спрямованої на виконання рішення суду. Заявник вважає, наявна пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень у спорі щодо виплат військовослужбовцю грошового забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та заяву про встановлення судового контролю задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, матеріали справи містять не містять належних доказів вчинення військовими частинами дій на виконання рішення суду.
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Суд першої інстанції приймаючи оскаржену ухвалу дійшов висновку, що у даному випадку має місце невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, з підстав обмеженого бюджетного асигнування, що не є тотожним обставинам ухилення або свідомого невиконання судового рішення.
Переглядаючи ухвалу суду, колегія суддів не знаходить підстав для її скасування з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. 
Відповідно до ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, встановлення судового контролює правом, а не обов`язком суду.
За приписами частин 1 та 2 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зазначені процесуальні дії в контексті вказаних норм, є диспозитивним правом суду, яке суд може використовувати залежно від наявності об`єктивних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами.
Апеляційний суд зазначає, що відповідачі не заперечують свого обов`язку виплатити позивачу суми нараховані в ході виконання рішення суду першої інстанції в цій справі, а позивач не заперечує розмір нарахованої індексації та перерахованого розміру грошової допомоги на оздоровлення.
Фактично у справі ставиться питання щодо тривалого невиконання судового рішення саме в частині проведення виплат нарахованих сум.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі, як суб`єкт владних повноважень, відмовляється виконувати рішення або створює перешкоди у його виконанні.
Навпаки, матеріалами справи підтверджено вчинення відповідачем, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, та який є розпорядником коштів нижчого рівня, усіх залежних від нього послідовних дій, спрямованих на виконання рішення суду першої інстанції в цій справі.
Матеріалами справи підтверджено, що після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 було здійснено розрахунок виплати грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 рік та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021 рік на відповідні тарифні коефіцієнти та здійснити їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року по справі №160/21775/24.
18.02.2025 року за вихідний номером 125, начальником фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 , під час надання додаткової “заявки-розрахунку” на лютий 2025 року були замовлені кошти на виконання рішення суду по справі 160/21775/24 за “КЕКВ 2800” “Інші поточні видатки”, але надходжень коштів від розпорядника на баланс військової частини НОМЕР_2 не відбулось. 
У період з лютого 2025 року по травень 2026 року військовою частиною НОМЕР_2 неодноразово були подані заявки-розрахунки до розпорядника коштів ІІ рівня, військової частини НОМЕР_3 для отримання коштів на виконання судового рішення по справі 160/21775/24, а саме: № 196 від 07.03.2025 року; № 318 від 01.04.2025 року; № 415 від 02.05.2025 року; № 459 від 01.06.2025 року; № 540 від 01.07.2025 року; № 746 від 06.08.2025 року; № 865 від 07.09.2025 року; № 911 від 01.10.2025 року; № 969 від 03.11.2025 року; № 1077 від 05.12.2025 року; № 63 від 07.02.2026 року; № 122 від 06.03.2026 року; № 195 від 16.04.2026 року; № 247 від 07.05.2026 року.
Проте, кошти на здійснення виплат не надходять з незалежних від боржника підстав.(а.с. 163-165)
Також ВЧ НОМЕР_1 надала суду інформацію, що військовою частиною здійснений розрахунок необхідних коштів на виконання рішення суду у справі №160/21775/24. Кошти збуло замовлено у заявці-розрахунку, проте не надійшли. Окрім того, частина зверталась до вищого командування зі зверненнями про виділення грошових коштів. (а.сю. 149-161)
Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачі, у межах повноважень та можливостей добровільно вчиняють послідовні дії, спрямовані на виконання судового рішення.
Оскільки у справі відсутні ознаки неналежного виконання суб`єктом владних повноважень ухваленого щодо нього рішення, апеляційний суд вважає недоцільним зобов`язувати відповідачів подати звіт про виконання судового рішення, адже такий спосіб судового контролю у цьому випадку не буде мати жодного впливу на строки виплати перерахованої заборгованості, фінансування виплати якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та тільки після надходження коштів від головного розпорядника .
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.
Керуючись статтями 311, 316, 328, 382, КАС України, суд, -

УХАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2026 року в адміністративній справі №160/21775/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 01 липня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак