Провадження № 2/742/1735/26 
Єдиний унікальний № 742/1897/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого - судді -  Павлова В.Г., 
при секретарі судових засідань -  Рубан Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради про визнання права власності на квартиру –
УСТАНОВИВ:
 
І. Виклад позиції учасників справи.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м, у тому числі житловою площею 42,1 кв.м.
Позов мотивовано тим, що позивач у 1971 році вступила до житлово-будівельного кооперативу № 4, після чого на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради народних депутатів від 27 грудня 1971 року їй було видано ордер № 97 на право зайняття спірної квартири. Надалі позивач повністю сплатила пайовий внесок за вказану квартиру в сумі 5956 крб. 86 коп., що підтверджується довідкою ЖБК № 4 від 10 вересня 1981 року.
У зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності у передбаченому чинним законодавством порядку своєчасно проведена не була, а житлово-будівельний кооператив фактично припинив діяльність та відсутній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, позивач позбавлена можливості отримати необхідні документи для оформлення права власності в адміністративному порядку. Рішенням державного реєстратора від 01 квітня 2026 року № 93 у проведенні державної реєстрації їй відмовлено.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 24.03.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22.04.2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на неявку відповідача, належне повідомлення його про судовий розгляд, відсутність відзиву та відсутність заперечень позивача щодо такого порядку розгляду, суд відповідно до статті 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що позивач з 1971 р. є користувачем спірної квартири на законних підставах, вселилася до неї на підставі ордера, проживає у ній тривалий час та несе обов`язки щодо її утримання.
З наданої довідки ЖБК № 4 убачається, що позивач у повному обсязі внесла пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 . Доказів спростування вказаних обставин суду не подано.

V. Оцінка суду.
Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Оцінюючи подані докази у їх сукупності, суд виходить із принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу.
Позивачем надано належні та допустимі письмові докази, які у своїй сукупності підтверджують: членство у житлово-будівельному кооперативі, надання їй спірної квартири для проживання, а також повне внесення пайового внеску за вказане житло. Відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували зазначені обставини або ставили під сумнів їх достовірність.
Судом встановлено, що позивач на підставі ордера, виданого уповноваженим органом, вселилася до квартири АДРЕСА_1 , та з моменту вселення безперервно користується нею, несе витрати з її утримання, відкрито та добросовісно володіє житлом як своїм власним. Зазначені обставини підтверджуються сукупністю письмових доказів, є взаємопов`язаними, узгодженими та не містять внутрішніх суперечностей.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що правовий режим майна житлово-будівельних кооперативів визначається законодавством, чинним на момент повного внесення пайового внеску членом кооперативу. Юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення права власності на кооперативне житло, є повна сплата пайового внеску, що трансформує право користування кооперативним житлом у право приватної власності.
З матеріалів справи, зокрема довідки ЖБК № 4, встановлено, що позивач повністю сплатила пайовий внесок у розмірі 5956 крб. 86 коп. Доказів недійсності, скасування або недостовірності зазначеного документа матеріали справи не містять. Відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували факт повної сплати паю, у зв`язку з чим суд визнає зазначену довідку належним та допустимим доказом у розумінні ст.77-78 ЦПК України.
Згідно з правовою природою правовідносин членства у ЖБК та положеннями ст.384 ЦК України, у разі повного внесення пайового внеску член кооперативу набуває право власності на закріплене за ним житло. Таким чином, саме повна сплата паю є правовстановлюючим юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у особи права приватної власності на кооперативну квартиру.
Суд звертає увагу, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно має характер офіційного підтвердження вже набутого права та не є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення права власності у випадках, коли таке право виникло раніше на підставі закону. Відсутність державної реєстрації за наявності належних правовстановлюючих підстав не припиняє та не заперечує самого права власності.
Водночас неналежне оформлення або неможливість підтвердження реєстраційних чи архівних даних у зв`язку з припиненням діяльності житлово-будівельного кооперативу не може покладатися на позивача як негативний процесуальний наслідок та не може нівелювати вже набуте ним речове право. Інше тлумачення суперечило б принципам правової визначеності, стабільності цивільного обороту та гарантіям мирного володіння майном.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист у разі порушення, невизнання або оспорювання її цивільного права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, зокрема у випадках втрати документів, неможливості їх відновлення або існування перешкод у реалізації права в адміністративному порядку. Відмова у проведенні державної реєстрації права є достатнім підтвердженням наявності правової невизначеності, яка підлягає судовому усуненню шляхом визнання права власності.
Суд також враховує, що відповідачем не доведено існування обставин, які б свідчили про вибуття спірної квартири з кооперативного житлового фонду, перебування її у власності інших осіб, належність територіальній громаді чи наявність інших правових підстав, що виключають можливість набуття права власності позивачем. Будь-яких належних доказів на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.
Оцінюючи зібрані у справі докази відповідно до ст.89 ЦПК України в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач довела належними та допустимими доказами факт набуття права приватної власності на спірну квартиру у встановленому законом порядку, однак позбавлена можливості реалізувати це право шляхом державної реєстрації з причин, що не залежать від неї.
За таких обставин позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.15,16,321,328,384,392 ЦК України, ст.ст.12,13,76-81,141,259,263-265 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
 
Позов ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради про визнання права власності на квартиру - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м, у тому числі житловою площею 42,1 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,  АДРЕСА_2 .

відповідач: територіальна громада м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради, код ЄДРПОУ 34209057, м. Прилуки, вул. Незалежності, 82 , Чернігівська область.

Суддя В.Г. Павлов