ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/3817/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3817/26 за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20.02.2026 адвокат Пересоляк Олександр Сергійович, здійснюючи на підставі ордеру (серія АО №1220018 від 20.02.2026) представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся з вищезазначеним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі - Відділ) Марінченко А.О. з примусового виконання виконавчого листа №440/4494/24, виданого 12.02.2025, у виконавчому провадженні №77472016 відкритому 12.03.2025;
- визнати незаконною і скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу Марінченко А.О. від 11.02.2026 про закінчення виконавчого провадження №77472016 з примусового виконання виконавчого листа №440/4494/24, виданого 12.02.2025;
- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу Марінченко А.О. відновити виконавче провадження №77472016, виконати у повному обсязі виконавчий лист №440/4494/24, виданий 12.02.2025 Полтавським окружним адміністративним судом, шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми щомісячної грошової додаткової винагороди за весь час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 05.10.2024 по 23.05.2025.
Мотивуючи заявлені вимоги, представник вказує на обставини порушення прав позивача у виконавчому провадженні №77472016 з огляду на обставини закінчення виконавчого провадження без його повного виконання. Зазначає, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №440/4494/24 виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я здійснено боржником лише за період 01.02.2023 до 04.10.2024, тоді як ОСОБА_1 продовжував лікування після тяжкого поранення за кордоном у лікарні Телемарк, Скіен, Норвегія до 23.05.2025.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ).
20.04.2026 до суду від представника Відділу надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №77472016 з примусового виконання виконавчого листа №440/4494/24, виданого 12.02.2025 Полтавським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100 000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 01.01.2023. В ході виконавчого провадження 10.02.2025 в/ч НОМЕР_2 повідомлено про здійснення стягувачу виплат по 04.10.2024 та надано відповідні реєстри, відомість та розрахунковий лист. 11.02.2026 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з повним фактичним виконанням. Додав, що резолютивна частина виконавчого листа не містить посилання на період за який необхідно здійснити перерахунок ОСОБА_1 , тому державним виконавцем кінцевою датою здійснення нарахувань згідно з виконавчим документом взято дату прийняття рішення Полтавським окружним адміністративним судом - 23.09.2024. Зазначив, що саме станом на дату розгляду та прийняття рішення судом вивчалася та надавалася правова оцінка доказам, доводам учасників справи, встановлювалися обставини проходження лікування і т.д. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 після оскарження в суді апеляційної інстанції набрало законної сили лише 30.01.2025. Зазначає, що відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. Таким чином, судом апеляційної інстанції не могли розглядатися підстави для продовження здійснення виплат ОСОБА_1 у період з жовтня 2024 року по 30.01.2025, які не були заявлені під час розгляду судом першої інстанції. Окрім цього, виконавчий документ не містить формулювання щодо здійснення нарахувань та виплат ОСОБА_1 на весь період подальшого проходження лікування на невизначені строки чи навпаки на чітко встановлений строк (а.с. 116-119). 
У відповіді на відзив представник позивача наголошує на тому, що період, за який слід здійснювати виплати, за змістом постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та обставин справи окреслюється рамками лікування позивача з 01.01.2023 по 31.01.2025. З доданих до позову довідок, які направлялися відповідачу, видно, що позивач перебував ще й на лікуванні за кордоном до 23.05.2025, тому строк нарахування завершується із завершенням стаціонарного лікування. З приводу взятої державним виконавцем кінцевої дати нарахування 23.09.2024 (дата прийняття рішення Полтавським окружним адміністративним судом), то такі твердження відповідача вважає суперечними, оскільки у період з 23.09.2024 по 04.10.2024 суми були нараховані та виплачені. При цьому строк нарахування виплати не обмежується датою рішення суду, а пов`язується з подією, що має настати - завершення стаціонарного лікування (а.с. 122-124).
Третя особа правом на подання письмових пояснень не скористалася. 
Розгляд справи судом здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України, без виклику учасників.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Ковердина Балка Шишацького району Полтавської області. 
Як повідомляє представник позивача, ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом на три роки, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №159-рс від 11.07.2020 призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону. 05.06.2022 в ході виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини в районі н.п. Врубівка Луганської області старший солдат в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав поранення, а саме: вибухову травму; вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівої кістки з пошкодженням сухожилків м`язів розгиначів та вогнепальним багатоуламковим переломом ІІ, III, IV п`ясних кісток; вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівої клубової ділянки; вогнепальне наскрізне кульове поранення латеральної поверхні верхньої третини лівої гомілки з вогнепальним переломом головки малогомілкової кістки. Ця обставина підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданою в/ч НОМЕР_1 від 16.07.2023 №1/37/7405. У зв`язку з отриманням поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні у численних закладах охорони здоров`я в Україні. За результатами проведених в Україні неодноразових операцій позивач також був направлений для подальшого лікування за кордон в Королівство Норвегія, де йому було проведено ще три операції в лікарні Телемарк, Скіен, Норвегія. На стаціонарному лікуванні за кордоном позивач перебував до 23.05.2025. Дані обставини безпосередньої участі військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях під час воєнного стану та одержання ним поранення (травми, каліцтва) під час захисту Вітчизни установлені Полтавським окружним адміністративним судом під розгляду адміністративної справи №440/4494/24 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
З відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд з`ясував, що на розгляді у Полтавському окружному адміністративному суді дійсно перебувала справа №440/4494/24, рішенням якого від 23.09.2024 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткової винагороди у розмірі 100000 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 грн за кожен місяць стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 05.06.2022 (рішення в ЄДРСР №121835561).
Однак постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №440/4494/24 було скасовано в частині відмови у задоволенні позову. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000 грн, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 01.01.2023. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", збільшену до 100 000 грн, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у справі №440/4494/24 залишено без змін (рішення в ЄДРСР №124814712).
12.02.2025 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/4494/24 (а.с. 98), який пред`явлено Відділу для примусового виконання відповідно до заяви адвоката Пересоляка О.С. в інтересах ОСОБА_1 05.03.2025 (вх. №8190/24.1-40 від 11.03.2025) (а.с. 96-97). 
12.03.2025 головним державним виконавцем Відділу (надалі - державний виконавець) в рамках виконавчого провадження №77472016 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 102) з примусового виконання виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі №440/4494/24 щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану збільшену до 100000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Крім того, 12.03.2025 державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору (а.с. 103-104).
На вимоги державного виконавця від 12.03.2025, від 05.09.2025 та від 27.10.2025 в/ч НОМЕР_1 листом від 19.01.2026 (а.с. 110-112) повідомила про те, що на виконання виконавчого листа №440/4494/24 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №927 від 05.02.2025 та довідки про обставини травми №1/37/7405 від 16.07.2023 було здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 за період:
1. з 01.02.2023 по 28.02.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
2. з 01.03.2023 по 31.03.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
3. з 01.04.2023 по 30.04.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
4. з 01.06.2023 по 30.06.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
5. з 01.07.2023 по 31.07.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
6. з 01.08.2023 по 31.08.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
7. з 01.09.2023 по 30.09.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
8. з 01.10.2023 по 31.10.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
9. з 01.11.2023 по 30.11.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
10. з 01.12.2023 по 31.12.2023 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
11. з 01.01.2024 по 31.01.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
12. з 01.02.2024 по 29.02.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
13. з 01.03.2024 по 31.03.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
14. з 01.04.2024 по 30.04.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
15. з 01.05.2024 по 31.05.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
16. з 01.06.2024 по 30.06.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
17. з 01.07.2024 по 31.07.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
18. з 01.08.2024 по 31.08.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
19. з 01.09.2024 по 30.09.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн;
20. з 01.10.2024 по 04.10.2024 нараховано додаткову винагороду у розмірі 12903,23 грн. 
Нараховано грошове забезпечення за період з 01.12.2022 по 04.10.2024 у сумі 343 313,60 грн. Разом нараховано: 2 256 216,83 грн, у тому числі додаткова винагорода 1 912 903,23 грн, утримано військовий збір 5%, утримано та компенсовано ПДФО 18% та відкориговано виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, які не були підтверджені відповідними медичними документами та які було утримано при даному нарахуванні коштів та здійснено перерахування на картковий рахунок Приватбанку ОСОБА_1 у сумі 1 1773 023,26 грн. Виплату здійснено двома платежами - 17.02.2025 (реєстр Приватбанку №250217РВ000046279322) в сумі 985 000,00 грн та 27.02.2025 (реєстр Приватбанку №250227РВ000046480206) в сумі 788 023,26 грн. 
Враховуючи обставини того, що виконавчий лист №440/4494/24 від 12.02.2025 Полтавського окружного адміністративного суду виконано в повному обсязі, виконавче провадження №77472016 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 113). 
Однак позивач вважає, що державним виконавцем передчасно закінчено виконавче провадження №77472016, оскільки позивач перебував на лікуванні за кордоном до 23.05.2025, а додаткова винагорода була нарахована та виплачена в/ч НОМЕР_2 лише за період перебування на лікуванні до 04.10.2024. 
З цих підстав позивач через представника звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Положеннями ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) установлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Предметом даного спору є питання правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження, яка прийнята державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, у зв`язку з фактичним виконанням боржником рішення суду.
За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Як встановлено судом вище, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №77472016 з примусового виконання виконавчого листа №440/4494/24 щодо зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану збільшену до 100000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 01.01.2023.
10.02.2026 до Відділу надійшов лист в/ч НОМЕР_1 від 19.01.2026, яким боржник повідомив про те, що ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення, в т.ч. додаткову винагороду 1 912 903,23 грн за період з 01.02.2023 по 04.10.2024, з яких утримано військовий збір 5% та компенсовано ПДФО 18% та відкориговано виплати грошового забезпечення та додаткові винагороди, які не були підтверджені відповідними медичними документами та які було утримано по даному нарахуванню коштів, здійснено перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 у сумі 1 773 023,26 грн (а.с. 110-112).
З викладеного слідує, що на користь позивача здійснено виплати спірної винагороди лише за період з 01.02.2023 по 04.10.2024.
Вказані обставини державний виконавець розцінив як повне виконання рішення суду, у зв`язку з чим 11.02.2026 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №77472016 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 113). 
Однак позивач вважає, що йому має бути виплачено додаткову винагороду також за період з 05.10.2024 по 23.05.2025 включно, тобто за період стаціонарного лікування в лікарні Телемарк, Скіен, Норвегія, на підтвердження чого той надавав як до Відділу, так і до в/ч НОМЕР_1 довідку вказаного лікувального закладу від 05.06.2023 (зворот а.с. 45).
Вирішуючи суперечку з цього приводу суд виходить з обставин, встановлених судом апеляційної інстанції у справі №440/4494/24 щодо лікування позивача, стосовно чого суд у своїй постанові від 30.01.2025 зазначав, що "...відповідач отримав нотаріально завірений переклад документів на підтвердження перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у лікарському закладі Королівства Норвегія та не висловлював незгоди щодо факту перебування позивача саме на стаціонарному лікуванні у лікарському закладі Королівства Норвегія.
При цьому, посилання відповідача на відсутність висновку ВЛК та наказу командира військової частини, як на підставу для відмови у нарахуванні додаткової грошової винагороди за спірний період, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100000 гривень.
Крім того, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Колегія суддів відхиляє аргументи відповідача стосовно ступеня тяжкості поранення позивача, адже в спірному випадку умовою нарахування та виплати позивачу збільшеної грошової винагороди згідно Постанови №168 є його перебування на стаціонарному лікуванні, а не перебування у відпустці для лікування.
За цим, посилання апеляційної скарги позивача на те, що з аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, є обґрунтованими...".
Тож судом апеляційної інстанції визнано за ОСОБА_1 право на нарахування додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» збільшеної до 100 000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з 01.01.2023.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 продовжував стаціонарне лікування в лікарні Телемарк, Скіен, Норвегія до 23.05.2025, що підтверджується довідкою від 05.06.2023 (зворот а.с. 45), відповідач мав виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Уряду №168 від 28.02.2022 також і за період з 04.10.2024 по 23.05.2025.
Однак державний виконавець ці обставини до уваги не прийняв, а тому передчасно виніс 11.02.2026 постанову про закінчення виконавчого провадження №77472016. 
Як слушно зазначає представник позивача, період нарахування виплати не обмежується датою рішення суду першої інстанції у справі №440/4494/24, а натомість, за з`ясованих судом апеляційної інстанції обставин та сформульованих у постанові від 30.01.2025 висновків по суті спору, пов`язується з подією, що має настати - завершення стаціонарного лікування позивача.
За встановлених обставин та правового регулювання спірних правовідносин у цій справі суд дійшов висновку щодо протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.02.2026 №77472016, оскільки така винесена передчасно, за відсутності доказів, які б підтверджували факт виконання судового рішення у повному обсязі чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Обираючи належний та достатній спосіб захисту порушеного права позивача, суд визнає за необхідне скасувати спірну постанову з мотивів її протиправності.
У зв`язку з цим необхідності визнавати протиправною ще й бездіяльність державного виконавця суд не знаходить, як і необхідності покладення на відповідача окремого зобов`язання відновити виконавче провадження №77472016, оскільки скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження має наслідком становище, за якого державний виконавець продовжує примусове виконання виконавчого документа.
З огляду на це позов слід задовольнити частково. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, позивач таких не поніс, від сплати судового збору звільнений в силу п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/3817/26 - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 11.02.2026 про закінчення виконавчого провадження за №77472016.
В решті вимог - позов залишити без задоволення.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 34846037; б-р Олександрійський, 94, м. Біла Церква, Київська область, 09119).
Третя особа: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.   

Суддя	 	Є.Б. Супрун