ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ
Cправа № 914/2441/15 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Огородніка К. М., Погребняка В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

учасники справи:
арбітражна керуюча Степаненко І. Є.; 
арбітражний керуючий Юрченко В. Я.;
представник ДП "Львіввугілля", ДП "Волиньвугілля" та ДП "Шахта № 1 "Нововолинська" - Кравчук А. С.;
представник ТОВ "Новіком" - Новак А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Економконсалтинг" (вх. № 2554/2026)
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026
у складі колегії суддів: Желіка М. Б. - головуючого, Галушко Н. А., Орищин Г. В.
в частині залишення в силі ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2026 щодо відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І.Є. від виконання обов`язків керуючої санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія"
у справі № 914/2441/15
за заявою: Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"
про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія",
ВСТАНОВИВ:
1. Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції у частині залишення в силі ухвали суду першої інстанції щодо відсторонення арбітражної керуючої від виконання обов`язків керуючої санацією.
Обставини справи
2. 24.05.2018 ухвалою Господарського суду Львівської області відкрито провадження у справі № 914/2441/15 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" (далі - ПАТ "Львівська вугільна компанія"); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника.
3. 02.08.2018 ухвалою Господарського суду Львівської області, серед іншого, припинено процедуру розпорядження майном ПАТ "Львівська вугільна компанія"; припинено повноваження арбітражного керуючого Постоленка В. О. як розпорядника майна; введено процедуру санації ПАТ "Львівська вугільна компанія"; керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Постоленка В. О.
4. 26.09.2019 ухвалою Господарського суду Львівської області, серед іншого, за клопотанням комітету кредиторів боржника достроково припинено повноваження арбітражного керуючого Постоленка В. О. як керуючого санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія". Призначено керуючою санацією арбітражну керуючу Степаненко І.Є.
Короткий зміст скарги на дії (бездіяльність) керуючої санацією
5. Кредитор боржника - Державне підприємство "Волиньвугілля" (далі - ДП "Волиньвугілля") звернулося до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) керуючого санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія", в якій просило відсторонити арбітражну керуючу Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючого санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" та призначити керуючим санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" арбітражного керуючого Юрченка В. Я.
6. Скаргу мотивовано тим, що всупереч вимогам статей 28, 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) керуючою санацією протягом тривалого часу не подано до суду розроблений та схвалений кредиторами план санації ПАТ "Львівська вугільна компанія", незважаючи на неодноразові вимоги ухвал суду. На думку скаржника, діяльність Степаненко І. Є. протягом понад п`яти років не сприяла відновленню платоспроможності боржника, а свідчить про його збитковість.
7. ДП "Волиньвугілля" також зазначало, що до матеріалів справи не подано відомостей про результати інвентаризації майна боржника, що, на його переконання, свідчить про неналежне виконання керуючою санацією своїх обов`язків.
8. Крім того, скаржник вважає, що Степаненко І. Є. не вжила належних заходів для захисту інтересів боржника та кредиторів, натомість своїми діями надала перевагу окремим кредиторам. Зокрема, керуючій санацією було відомо про постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 2а-1346/12/1370, якою встановлено відсутність належних доказів реальності господарських операцій ПАТ "Львівська вугільна компанія" з ТОВ "Новіком", ТОВ "Стратегія Груп" та ТОВ "Вугілля Трейд". 
9. За твердженням ДП "Волиньвугілля", незважаючи на встановлені постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 2а-1346/12/1370 обставини щодо відсутності належних доказів реальності господарських операцій ПАТ "Львівська вугільна компанія" з ТОВ "Новіком", ТОВ "Стратегія Груп" та ТОВ "Вугілля Трейд", а також економічної необґрунтованості відповідних правочинів, керуюча санацією не вжила заходів для недопущення включення до реєстру вимог кредиторів заборгованості, що виникла з таких операцій. Скаржник зазначає, що арбітражній керуючій було достеменно відомо про зазначені судові висновки, однак вона не повідомила про них суд, чим, на думку ДП "Волиньвугілля", ввела його в оману та сприяла визнанню ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.03.2021 грошових вимог ТОВ "Новіком" до ПАТ "Львівська вугільна компанія" у розмірі 130 955 724,80 грн та 2 436,00 грн судового збору. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
10. 23.01.2026 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №914/2441/15, серед іншого:
- задоволено скаргу ДП "Волиньвугілля" на дії (бездіяльність) керуючої санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" - арбітражної керуючої Степаненко І. Є. (пункт 4 резолютивної частини ухвали). 
- відсторонено арбітражну керуючу Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючої санації ПАТ "Львівська вугільна компанія" (пункт 5 резолютивної частини ухвали); 
- керуючим санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" призначено арбітражного керуючого Юрченка В. Я. (пункт 6 резолютивної частини ухвали); 
- зобов`язано арбітражну керуючу Степаненко І. Є. упродовж 15 днів з дати прийняття цієї ухвали передати керуючому санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" Юрченку В. Я. документацію, отриману у процедурі санації боржника (пункт 7 резолютивної частини ухвали).
11. Суд першої інстанції виходив із того, що справа про банкрутство ПАТ "Львівська вугільна компанія" на момент набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) перебувала на стадії санації, а тому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ її подальший розгляд здійснюється за правилами Закону про банкрутство.
12. Суд установив, що ухвалою від 02.08.2018 щодо боржника введено процедуру санації, а ухвалою від 26.09.2019 керуючою санацією призначено арбітражну керуючу Степаненко І. Є., яку одночасно було зобов`язано протягом трьох місяців подати до суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації. Надалі господарський суд неодноразово покладав на керуючу санацією такий обов`язок, однак станом на час розгляду скарги план санації до суду так і не був поданий.
13. Оцінюючи доводи сторін та матеріали справи, суд дійшов висновку, що тривале перебування боржника у процедурі санації без затвердженого плану суперечить меті цієї процедури. Суд зазначив, що санація спрямована на оздоровлення фінансово-господарського стану боржника та задоволення вимог кредиторів, однак протягом більш як семи років ці цілі не досягнуті.
14. При цьому суд врахував надану скаржником та представником Головного управління ДПС у Львівській області інформацію про фінансовий стан боржника, з якої вбачається погіршення його економічних показників. Зокрема, суд встановив значні збитки ПАТ "Львівська вугільна компанія", їх збільшення за результатами господарської діяльності, а також на зменшення вартості активів підприємства. За висновком суду, такі обставини свідчать про відсутність позитивних результатів проведення санації та неналежне виконання керуючою санацією покладених на неї обов`язків.
15. Суд зазначив, що відповідно до частини шостої статті 28 та частини першої статті 29 Закону про банкрутство керуючий санацією зобов`язаний організувати проведення інвентаризації майна, прийняти його до господарського відання та у встановлених законом випадках розробити і подати на затвердження план санації, погоджений комітетом кредиторів. Відсутність такого плану протягом тривалого часу, незважаючи на неодноразові ухвали суду, була розцінена як невиконання арбітражним керуючим своїх процесуальних обов`язків.
16. Суд також дослідив пояснення керуючої санацією щодо причин неподання плану санації. Зокрема, враховано, що ухвалою від 12.09.2024 було затверджено кандидатуру інвестора - ТОВ "Львівська генерація", між яким та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір про виконання робіт щодо оптимізації діяльності ПАТ "Львівська вугільна компанія". Керуюча санацією посилалася на проведення обшуків, необхідність отримання додаткових висновків та розроблення відповідного проєкту санації. Також були подані матеріали щодо виконання робіт з оптимізації та лист інвестора про результати вивчення діяльності боржника.
17. Разом з тим суд дійшов висновку, що наведені обставини не підтверджують реального просування процедури санації. Суд звернув увагу, що лист ТОВ "Львівська генерація" фактично свідчить про відсутність у інвестора намірів здійснювати фінансування санаційних заходів, оскільки товариство повідомило про неможливість інвестування через відсутність гарантій повернення вкладених коштів та отримання прибутку. Попри це керуючою санацією не було ініційовано перехід до іншої судової процедури у справі про банкрутство.
18. Крім того, суд врахував, що на засіданні комітету кредиторів питання щодо плану санації фактично не було вирішено, а його розгляд було відкладено. Водночас більшість голосів у комітеті кредиторів належить одному кредитору, а будь-яких дієвих заходів щодо впорядкування процедури санації вжито не було.
19. За результатами оцінки наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги ДП "Волиньвугілля" та необхідність відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючої санацією.
20. Вирішуючи питання про призначення нового керуючого санацією, суд зазначив, що відсторонення арбітражного керуючого без одночасного призначення іншої особи не забезпечить ефективного продовження процедури. Суд врахував кандидатуру арбітражного керуючого Юрченка В. Я., запропоновану ДП "Волиньвугілля" та підтриману Головним управлінням ДПС у Львівській області, перевірив його відповідність вимогам законодавства, наявність необхідного досвіду, відсутність обставин, що перешкоджають призначенню, а також подані ним документи, після чого призначив його керуючим санацією боржника.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
21. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ДП "Львіввугілля" (кредитор) та арбітражна керуюча Степаненко І. Є. оскаржили його в апеляційному порядку.
22. 08.04.2026 постановою Західного апеляційного господарського суду вимоги апеляційних скарг ДП "Львіввугілля" та арбітражної керуючої Степаненко І. Є. задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.01.2026 у справі № 914/2441/15 скасовано в частині пункту 6 резолютивної частини та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяв ДП "Волиньвугілля", Головного управління ДПС у Львівській області та арбітражного керуючого Юрченка В. Я. про призначення керуючим санацією - відмовлено. Виконання обов`язків керуючого санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" до призначення керуючого санацією у встановленому законом порядку покладено на арбітражного керуючого Юрченка В. Я. У задоволенні решти вимог апеляційних скарг - відмовлено.
23. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про наявність підстав для відсторонення керуючого санацією, виходячи з такого:
- арбітражна керуюча Степаненко І. Є. протягом тривалого часу не виконувала покладеного на неї законом обов`язку щодо розроблення та подання на затвердження суду схваленого кредиторами плану санації;
- сама лише наявність судових спорів, заміни кредиторів, пошуку інвесторів, відмов потенційних інвесторів та інших обставин не може виправдовувати невиконання цього обов`язку, оскільки закон встановлює для його виконання конкретний строк;
- матеріали справи свідчать, що впродовж кількох років комітет кредиторів лише відкладав розгляд питання щодо плану санації, а реального плану, спрямованого на фінансове оздоровлення боржника та погашення вимог кредиторів, так і не було розроблено;
- тривале перебування підприємства у процедурі санації без досягнення її мети та відсутність позитивних фінансово-економічних результатів підтверджують неналежне виконання керуючою санацією своїх повноважень. 
24. Суд апеляційної інстанції також наголосив на тому, що процедура санації має бути спрямована на реальне відновлення платоспроможності боржника, а не на її формальне продовження. Тому багаторічне відкладення питання про затвердження плану санації та відсутність конкретних заходів з фінансового оздоровлення суперечать завданням цієї процедури і є достатньою підставою для усунення керуючого санацією.
25. Водночас суд апеляційної інстанції скасував ухвалу в частині призначення нового керуючого санацією, оскільки, за висновком цього суду, питання визначення кандидатури арбітражного керуючого належить до компетенції комітету кредиторів, який фактично не розглядав питання про кандидатуру нового керуючого санацією.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
26. У касаційній скарзі ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" просить:
- скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 15 в частині залишення в силі ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.01.2026 щодо відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючої санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" зі зміною мотивувальної частини;
- скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 в частині скасування пункту 6 ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2026, якою керуючим санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" призначено арбітражного керуючого Юрченка В. Я., та в частині направлення питання щодо призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" на новий розгляд до суду першої інстанції.
27. 06.05.2026 Верховний Суд постановив ухвалу про:
- відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 в частині скасування пункту 6 ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2026, якою керуючим санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" призначено арбітражного керуючого Юрченка В Я., та в частині направлення питання щодо призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" на новий розгляд до суду першої інстанції;
- відкриття касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 в частині залишення в силі ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2026 щодо відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І.Є. від виконання обов`язків керуючої санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія".
28. До Верховного Суду з дотриманням строку на касаційне оскарження надійшли доповнення до касаційної скарги, в яких ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" просить змінити постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 в частині доповнення мотивувальної частини щодо додаткових підстав для усунення арбітражної керуючої Степаненко І. Є.
29. З касаційної скарги та доповнень до неї вбачається, що в частині оскарження рішення щодо усунення (відсторонення) арбітражної керуючої Степаненко І. Є. скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які, на його думку, полягали в ненаданні належної оцінки обставинам, що свідчать про неналежне виконання нею повноважень керуючої санацією.
30. Зокрема, заявник стверджує, що арбітражна керуюча не вживала заходів для захисту інтересів боржника та кредиторів, оскільки не заперечувала проти визнання кредиторських вимог ТОВ "Новіком", які, на думку скаржника, ґрунтуються на фіктивних господарських операціях, установлених судовими рішеннями в адміністративній справі. У зв`язку з цим зазначається, що її бездіяльність призвела до безпідставного формування значної кредиторської заборгованості, що надало ТОВ "Новіком" можливість контролювати діяльність комітету кредиторів та впливати на перебіг процедури санації.
31. Крім того, скаржник вказує, що арбітражна керуюча тривалий час не виконувала покладених на неї обов`язків щодо підготовки та подання на затвердження плану санації, незважаючи на неодноразові ухвали суду, а також не забезпечила досягнення мети процедури санації, оскільки фінансово-економічний стан боржника погіршувався, збільшувалися збитки та відбувалося зменшення вартості активів підприємства.
32. Також зазначено, що апеляційний суд не дослідив обставин щодо приховування арбітражною керуючою інформації про судові рішення, якими, на переконання скаржника, підтверджено фіктивний характер вимог одного з кредиторів, а також не перевірив вплив такої бездіяльності на формування складу комітету кредиторів та фактичне блокування схвалення плану санації.
33. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки доводам про те, що внаслідок тривалого незавершення процедури санації та бездіяльності керуючої санацією істотно збільшилися поточні зобов`язання боржника перед кредиторами, а сама процедура використовується всупереч її призначенню, що, на думку заявника, свідчить про неналежне виконання арбітражною керуючою своїх повноважень та є підставою для її усунення.
34. ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" стверджує про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків Верховного Суду, викладених:
- у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 902/330/17, у якій, на думку скаржника, сформульовано підхід щодо усунення арбітражного керуючого у разі порушення принципу змагальності та неналежного повідомлення його про розгляд питання щодо усунення;
- у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 907/1125/15 про те, господарський суд не лише фіксує порушення чи дотримання законодавства арбітражним керуючим, але більш широко розглядає питання стосовно усунення арбітражного керуючого з огляду на співмірність дій арбітражного керуючого меті банкрутства. За твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки діям арбітражної керуючої Степаненко І.Є. в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Новіком", які, на його думку, є фіктивними;
- у постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17, від 12.08.2019 у справі № 905/945/18 щодо недопустимості зловживання процесуальними правами та необхідності відмежування їх від належної реалізації процесуальних прав.
Позиція інших учасників справи та розгляд клопотань
35. 14.05.2026 до Верховного Суду надійшла заява ДП "Львіввугілля", в якій зазначено, що після відкриття касаційного провадження скаржник подав клопотання про доповнення касаційної скарги, однак не дотримався вимог частини другої статті 298 ГПК України щодо належного надсилання копій таких доповнень усім учасникам справи. Зазначає, що з додатків до вказаного клопотання вбачається, що здійснена відправка іншим 22 учасникам справи, в той час, коли насправді осіб, які беруть участь в цій справі - 32, у т.ч. - чотири фізичні особи, які не мають зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд". У зв`язку з цим заявник наполягає, що подані доповнення до касаційної скарги не можуть бути враховані Верховним Судом, оскільки приписи частини другої статті 298 ГПК України мають імперативний характер і не передбачають можливості їх застосування на розсуд суду.
36. Так само ДП "Львіввугілля" виявило недобросовісне виконання скаржником вимог статті 291 ГПК України, у зв`язку з чим просить залишити касаційну скаргу без руху та надати скаржнику строк для усунення виявлених після відкриття касаційного провадження недоліків.
37. Надаючи оцінку таким доводам ДП "Львіввугілля", Верховний Суд враховує, що ця справа розглядається в межах провадження у справі про банкрутство, для якого характерною є значна кількість учасників та складна структура процесуальних правовідносин.
38. До суду касаційної інстанції передано матеріали, необхідні для перегляду судових рішень у межах предмета касаційного оскарження, а саме щодо усунення керуючого санацією від виконання повноважень. Зазначені матеріали не містять відомостей, які б підтверджували наведені ДП "Львіввугілля" доводи щодо недотримання скаржником вимог частини другої статті 298 ГПК України в частині надсилання копій доповнень усім учасникам справи.
39. Верховний Суд виходить також із необхідності дотримання розумного балансу між додержанням встановлених процесуальним законом вимог та недопущенням надмірного формалізму, який за відсутності доведеного порушення прав інших учасників справи може призвести до необґрунтованого обмеження реалізації учасником справи наданих йому процесуальних прав.
40. Враховуючи викладене, а також необхідність забезпечення реалізації права особи на подання доповнень до касаційної скарги у межах процесуального строку, Верховний Суд дійшов висновку про можливість їх врахування у цій справі.
41. Разом з цим Верховний Суд звертає увагу, що оформлення касаційної скарги з порушенням вимог, встановлених статтею 291 ГПК України, не є підставою для залишення касаційної скарги без руху відповідно до частин другої і третьої статті 292 цього Кодексу, тому відсутні підстави для залишення касаційної скарги ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" без руху.
42. У клопотанні, що надійшло до суду 19.05.2026, ДП "Львіввугілля" просить застосувати наслідки зловживання процесуальними правами та залишити без розгляду касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Економконсалтинг". На обґрунтування цього клопотання зазначається, що касаційне оскарження здійснюється не з метою захисту порушених прав, а для штучного затягування процедури банкрутства та недопущення вирішення судом першої інстанції питання про призначення нового керуючого санацією. На думку заявника, поведінка скаржника свідчить про використання процесуальних механізмів всупереч їх призначенню, що утворює зловживання процесуальними правами.
43. Заявник також вказує на суперечливість процесуальної позиції ТОВ "Компанія "Економконсалтинг". Зокрема, під час апеляційного перегляду воно підтримувало залишення без змін ухвали про відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І.Є., тоді як у касаційному провадженні фактично домагається скасування постанови апеляційного суду саме в цій частині. На переконання заявника, такі дії мають на меті перешкодити призначенню нового керуючого санацією та зберегти виконання відповідних повноважень особою, кандидатуру якої підтримує скаржник. Крім того, заявник звертає увагу на подання та підтримання клопотань про відкладення розгляду питання щодо призначення нового керуючого санацією.
44. Посилаючись на положення статей 2, 13 та 43 ГПК України, а також на правові висновки Верховного Суду щодо недопустимості зловживання процесуальними правами, ДП "Львіввугілля" зазначає, що подання безпідставної та необґрунтованої касаційної скарги за наведених обставин перешкоджає своєчасному та ефективному розгляду справи. У зв`язку з цим він просить визнати подання касаційної скарги зловживанням процесуальними правами та застосувати передбачені процесуальним законом наслідки, а саме залишити її без розгляду.
45. Верховний Суд зауважує, що касаційне оскарження судових рішень в частині відсторонення від виконання повноважень керуючого санацією перебачено нормами Закону про банкрутство, а тому касаційну скаргу подано на судове рішення, яке підлягає касаційному оскарженню. Колегія суддів вважає, що на цій стадії судового провадження відсутні підстави кваліфікувати саму лише реалізацію ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" права на касаційне оскарження як зловживання процесуальними правами. Відтак Суд відхиляє протилежні доводи ДП "Львіввугілля".
46. У відзиві Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначено, що касаційна скарга є неприйнятною, оскільки постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині не підлягає касаційному перегляду відповідно до частини третьої статті 9 КУзПБ. У зв`язку з цим заявник просить застосувати наслідки зловживання процесуальними правами та залишити касаційну скаргу без розгляду.
47. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Закон про банкрутство).
48. Тлумачення пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу приводить до висновку, що законодавцем за темпоральним критерієм визначено пряму дію норм цього Кодексу та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію цього Кодексу 21.10.2019 перебувають на стадії санації.
49. Так, ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2018 у справі №914/2441/15 введено процедуру санації ПАТ "Львівська вугільна компанія".
50. Отже, провадження у цій справі про банкрутство ПАТ "Львівська вугільна компанія" здійснюється відповідно до положень Закону про банкрутство.
51. Згідно з частиною третьою статті 8 Закону про банкрутство у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
52. Аналіз норми частини третьої статті 8 Закону про банкрутство дозволяє дійти висновку про те, що постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатом апеляційного перегляду ухвал судів першої інстанції щодо припинення повноважень керуючого санацією можуть бути предметом касаційного перегляду лише у разі, якщо за наслідком такого провадження господарським судом було усунено (звільнено, припинено повноваження) керуючого санацією у справі про банкрутство.
53. З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про те, що постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині не підлягає касаційному перегляду.
54. Перед початком судового засідання до Верховного Суду надійшло клопотання представниці ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" - адвоката Грозовської І. Ф. про відкладення розгляду справи, яке мотивоване раптовим погіршенням стану здоров`я, підозрою на "Ковід" та об`єктивною необхідністю звернутися за консультацією до лікаря.
55. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
56. Відповідно до частини першої статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
57. За змістом частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
58. У статті 56 ГПК України передбачено, що сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника. Особиста участь особи у справі не позбавляє її права мати в цій справі представника. При цьому кількість представників, яким надається право представляти особу у судовому процесі, законодавчо не обмежена.
59. Суд бере до уваги, що скаржник, звертаючись із клопотанням про відкладення розгляду справи, був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За таких обставин саме на нього покладався обов`язок завчасно організувати належне представництво своїх інтересів у суді, зокрема з урахуванням можливих ризиків, пов`язаних із неможливістю участі конкретного представника у судовому засіданні.
60. Водночас до клопотання не додано належних і допустимих доказів, які б підтверджували не лише факт погіршення стану здоров`я представника, а й об`єктивну неможливість його участі у судовому засіданні саме з цих підстав. 
61. Крім того, відповідно до частини першої статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
62. З урахуванням наведеного, касаційний суд не вбачав підстав для задоволення цього клопотання.
63. У судовому засіданні арбітражний керуючий Юрченко В. Я., зазначивши, що до Верховного Суду надійшла лише частина матеріалів справи № 914/2441/15, просив відкласти розгляд справи з метою витребування у судів нижчих іншої частини матеріалів справи.
64. Колегія суддів врахувала, що у цій справі предметом касаційного перегляду є судові рішення, якими вирішувалися питання про наявність або відсутність підстав для усунення арбітражної керуючої від виконання повноважень керуючої санацією.
65. Ураховуючи, що до Верховного Суду було передано усі необхідні матеріали для перегляду оскаржуваних судових рішень у межах предмета касаційного оскарження, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Юрченка В. Я.
66. Крім того, до Верховного Суду надійшов відзив арбітражної керуючої Степаненко І. Є., в якому зазначено, зокрема, що доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки питання щодо грошових вимог ТОВ "Новіком" та обставин їх виникнення вже були предметом судового розгляду і отримали належну оцінку судами, а твердження про введення суду в оману та надання переваги окремому кредитору спростовуються матеріалами справи.
67. Арбітражна керуюча Степаненко І. Є. вважає, що апеляційний суд надав оцінку всім доводам скаржника та не допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови немає. У зв`язку з наведеним просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
68. Також до Верховного Суду надійшов спільний відзив ДП "Львіввугілля", ДП "Волиньвугілля" та ДП "Шахта №1 "Нововолинська".
69. У цьому відзиві зазначено, що доводи касаційної скарги про ненадання керуючою санацією Степаненко І.Є. суду інформації щодо фіктивності вимог ТОВ "Новіком" та про надання цьому кредитору переваг є безпідставними, оскільки відповідні обставини вже досліджувалися судами під час розгляду питання про визнання кредиторських вимог. Зокрема, суди вже враховували доводи про фіктивність господарських операцій, порушення вексельного законодавства, можливе підроблення підписів та інші обставини, а керуюча санацією навіть ініціювала проведення почеркознавчої експертизи.
70. Також у відзиві наголошується, що наведені у касаційній скарзі обставини не були предметом апеляційного перегляду, а питання кредиторських вимог ТОВ "Новіком" остаточно вирішене відповідними судовими актами. На думку заявників, скаржник фактично намагається повторно поставити під сумнів уже встановлені судами обставини та використати касаційне провадження для затягування вирішення питання про призначення нового керуючого санацією. У зв`язку з цим, у разі незадоволення клопотання про залишення касаційної скарги без розгляду, вони просять залишити постанову апеляційного суду без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
71. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
72. Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції у частині залишення в силі ухвали суду першої інстанції щодо відсторонення арбітражної керуючої від виконання обов`язків керуючої санацією.
73. Заявник касаційної скарги частково не погоджується з мотивувальною частиною постанови суду апеляційної інстанції, наполягаючи фактично на її неповноті. При цьому не заперечує висновки судів, покладені в основу рішення про усунення арбітражної керуючої від виконання обов`язків керуючої санацією.
74. Як зазначено вище, розгляд цієї справи про банкрутство здійснюється відповідно до норм Закону про банкрутство. 
75. Процедуру санації ПАТ "Львівська вугільна компанія" введено 02.08.2018, а 26.09.2019 керуючою санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" призначено арбітражну керуючу Степаненко І.Є.
76. Відповідності до частини першої статті 28 Закону про банкрутство господарський суд за клопотанням комітету кредиторів виносить ухвалу про введення процедури санації строком на шість місяців. За вмотивованим клопотанням керівника санації чи комітету кредиторів цей строк може бути продовжено господарським судом, але не більше ніж на дванадцять місяців. Під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.
77. Згідно з частиною першою статті 29 зазначеного Закону протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією у випадках, передбачених цим Законом, зобов`язаний подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника.
78. План санації вважається схваленим, якщо він підтриманий на засіданні комітету кредиторів більш як половиною голосів кредиторів - членів комітету кредиторів (частина шоста статті 29 Закону про банкрутство).
79. За змістом частини першої статті 29 Закону про банкрутство за наслідками розгляду плану санації комітет кредиторів може прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації, відхилити план санації і клопотати перед судом про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, або ж відхилити план санації та клопотати перед судом про усунення арбітражного керуючого від виконання ним обов`язків керуючого санацією та про призначення нового керуючого санацією в порядку, встановленому цим Законом.
80. Відповідно до частини третьої статті 98 Закону про банкрутство під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.
81. Частиною третьою статті 114 Закону про банкрутство визначено, що усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від виконання ним своїх обов`язків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном (для державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 %) або за власною ініціативою у разі:
1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 2) зловживання правами арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 6) наявності конфлікту інтересів.
82. Суд враховує, що причиною звернення одного із кредиторів боржника до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) арбітражної керуючої Степаненко І. Є. стало нелажне виконання останньою повноважень керуючої санацією боржника.
83. За доводами ДП "Волиньвугілля", нелажне виконання повноважень керуючої санацією полягало у тому, що арбітражна керуюча Степаненко І. Є. протягом тривалого час всупереч вимогам Закону про банкрутство та ухвал суду не подала до суду розроблений та схвалений кредиторами план санації ПАТ "Львівська вугільна компанія", протягом понад п`яти років не сприяла відновленню платоспроможності боржника.
84. Додатково зазначений кредитор наводив обставини, які на його переконання, свідчили про те, що арбітражна керуюча Степаненко І. Є. своїми діями надала перевагу окремим кредиторам, зокрема, ТОВ "Новіком".
85. Суд першої інстанції виходив з того, що процедура санації у цій справі триває понад сім років без затвердженого плану санації, незважаючи на неодноразові вимоги ухвал суду щодо його подання, що свідчить про неналежне виконання керуючою санацією покладених на неї обов`язків та недосягнення мети цієї процедури. При цьому суд встановив, що за цей період фінансовий стан боржника погіршився.
86. Зазначені висновки суду стали підставою для ухвалення рішення про відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючої санацією ПАТ "Львівська вугільна компанія" та призначення нового керуючого санацією.
87. Водночас мотивувальна частина ухвали суду першої інстанції не містить будь-яких висновків суду щодо надання арбітражною керуючою певних переваг окремим кредиторам, чи не вжиття нею заходів для недопущення включення до реєстру вимог кредиторів заборгованості, що виникла, на переконання ДП "Волиньвугілля", з фіктивних операцій.
88. З цим судовим рішенням по суті (щодо відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючої санацією та призначення нового керуючого санацією) не погодилися арбітражна керуюча Степаненко І. Є. та ДП "Львіввугілля", які оскаржили його в апеляційному порядку.
89. ТОВ "Компанія "Економконсалтинг", яке погоджується з судовими рішення щодо відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І. Є., вказану вище ухвалу суду першої інстанції, зокрема, з питань її не повноти не оскаржувало.
90. Натомість у касаційній скарзі ТОВ "Компанія "Економконсалтинг" фактично ставить питання про доповнення мотивувальної частини постанови додатковими фактичними підставами відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І. Є. від виконання обов`язків керуючої санацією.
91. Так, значна частина аргументів касаційної скарги та доповнень до неї стосується обставин щодо фіктивності господарських операцій, які стали підставою для виникнення кредиторських вимог ТОВ "Новіком", правомірності їх визнання у справі про банкрутство, впливу зазначеного кредитора на діяльність комітету кредиторів, а також наслідків такого впливу для подальшого перебігу процедури санації.
92. Водночас предметом перегляду у цій справі є судові рішення, якими вирішувалися питання про наявність або відсутність підстав для усунення арбітражної керуючої від виконання повноважень керуючої санацією, а не законність судових рішень щодо визнання грошових вимог окремого кредитора чи перевірка підстав їх виникнення.
93. Надання оцінки обґрунтованості кредиторських вимог ТОВ "Новіком", їх реальності, а також обставинам, які стали підставою для їх визнання у справі про банкрутство, виходить за межі предмета цього касаційного перегляду та фактично зводилося б до перевірки законності відповідних судових актів, ухвалених у межах інших процесуальних питань.
94. Крім того, у доповненнях до касаційної скарги скаржник фактично наводить нові фактичні обставини, зокрема щодо розміру поточної кредиторської заборгованості боржника, збільшення збитків підприємства, зловживання кредитором своїми процесуальними правами, впливу дій арбітражної керуючої на формування складу комітету кредиторів та блокування процедури санації, порушуючи питання про надання судом касаційної інстанції цим обставинам власної правової оцінки.
95. Однак відповідно до положень статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, перевагу одних доказів над іншими або збирати чи приймати до розгляду нові докази.
96. Отже, наведені у касаційній скарзі та доповненнях до неї доводи в цій частині фактично спрямовані на встановлення фактичних обставин та переоцінку доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.
97. Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.03.2019 у справі № 907/1125/15, від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17 та від 12.08.2019 у справі № 905/945/18.
98. Наведені правові висновки стосуються загальних питань щодо усунення арбітражного керуючого, оцінки поведінки учасників процесу та недопустимості зловживання процесуальними правами, тоді як доводи скаржника фактично спрямовані на встановлених нових фактичних обставин та надання оцінки доказам щодо діяльності арбітражної керуючої і кредитора ТОВ "Новіком", що не охоплюється підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
99. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
100. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
101. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
102. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційної інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
Розподіл судових витрат
103. З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Економконсалтинг" залишити без задоволення.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у справі № 914/2441/15 в частині залишення в силі ухвали Господарського суду Львівської області від 23.01.2026 щодо відсторонення арбітражної керуючої Степаненко І.Є. від виконання обов`язків керуючої санацією Публічного акціонерного товариства "Львівська вугільна компанія" залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. Пєсков

Судді К. Огороднік

В. Погребняк