ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 Справа № 914/534/26 
За позовом: Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Стрийської районної державної адміністрації Львівської області,
до відповідача: Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, с. Журавно Стрийського району Львівської області,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Самбірської квартирно-експлуатаційної частини (району), м.Самбір Львівської області,
про усунення перешкод, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки. 
Суддя Б. Яворський, 
при секретарі О. Муравець.
Прокурор: І. Котовська
Учасники провадження:
від позивача 1: В. Гудима,
від позивача 2: не з`явився,
від відповідача: не з`явився, 
від третьої особи: М. Бринько.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua

СУД ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Стрийської районної державної адміністрації Львівської області до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про усунення перешкод у розпорядженні та користування землями оборони шляхом скасування державної реєстрації з одночасним припиненням усіх речових прав та повернення земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24.02.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, а також встановлено строк для реалізації учасниками процесу їх процесуальних прав. Подальший хід розгляду справи у підготовчому провадженні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.
05.03.2026 третя особа через систему «Електронний суд» подала пояснення по суті спору.
17.04.2026 позивач 2 подав пояснення у справі.
08.05.2026 прокурор подав додаткові пояснення щодо спірної земельної ділянки.
Протокольною ухвалою від 12.05.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу № 914/534/26 до судового розгляду по суті на 02.06.2026.
Прокурор та представник позивача 1 у судове засідання 02.06.2026 з`явилися, підтримали позовні вимоги, просили їх задоволити. 
Представник позивача 2 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задоволити. 
Представник відповідача у судове засідання 02.06.2026 не з`явився, причин неявки не повідомив, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався. 
Представник третьої особи у судове засідання 02.06.2026 в режимі відеоконференції з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.
Аргументи прокурора та позивачів. 
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що розпорядженням Ради Міністрів Української РСР від 25.07.1966 №849-рс та рішенням Львівського облвиконкому від 11.07.1966 №38 військовій частині НОМЕР_1 для спеціальних потреб було відведено земельну ділянку площею 135,05 га із земель колгоспів Жидачівського району у постійне користування. У подальшому, на підставі рішення Жидачівської районної ради від 18.03.1982 №77 Стрийській квартирно-експлуатаційній частині (КЕЧ) району видано державний акт серії Б№040543 на право постійного користування земельною ділянкою площею 141,62 га для державних потреб. Відповідно до плану землекористування Стрийської КЕЧ, який є невід`ємною частиною державного акту, входить 4 земельні ділянки загальною площею 141,62 га, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,50 га, земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 1,47 га, земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 0,45 га та земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 139,20 га. Державний акт є чинним та дійсним, у судовому порядку не оскаржувався та недійсним не визнавався. Земельна ділянка площею 138,61 га (військове містечко № НОМЕР_6 у АДРЕСА_1 ) станом на сьогодні перебуває на обліку та балансі Самбірської КЕЧ (району), що підтверджується актами приймання-передачі від 01.01.2019 та інвентаризаційними документами станом на 01.01.2024. Розпорядженням Львівської ОДА від 24.06.2019 №650/0/5-19 Міністерству оборони України було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вказаної ділянки площею 139,20 га. Разом з тим, рішеннями Любшанської сільської ради №70 від 17.06.2001 та Жидачівської районної ради №320 від 18.06.2001 було вирішено вилучити землі, зайняті під аеродромом «Любша», та передати їх до земель запасу. Проте, Міністерство оборони України та Стрийська районна державна адміністрація не надавали згоди на вилучення цієї земельної ділянки з користування. У подальшому, в результаті інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності у 2013 році, було сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га. Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 25.05.2021 №161-ОТІ цю ділянку було незаконно передано у комунальну власність Журавненській селищній раді як землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після поділу вказаної ділянки було сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га. Згідно з технічним звітом військової частини НОМЕР_7 та матеріалами інвентаризації, дана ділянка повністю розміщена в межах земельної ділянки №6 площею 139,20 га, яка належить Міністерству оборони України на підставі державного акту. Таким чином, всупереч вимогам статей 77, 83, 122, 142, 149 Земельного кодексу України, земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 утворилась як об`єкт цивільних прав на підставі проєкту землеустрою щодо її відведення для городництва, однак така належить до земель оборони, була незаконно зареєстрована комунальною власністю, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо земель оборони підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нею.
Аргументи відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався. 
Третя особа погоджується із позицією прокурора та позивачів і вважає, що позовні вимоги слід задоволити. Зазначила, що згідно акту приймання (передачі) території військового містечка в/м №59 АДРЕСА_1 , затвердженого ТВО начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 01.01.2019, Самбірська КЕЧ (району) прийняла на облік та баланс від КЕВ м. Львова територію військового містечка № НОМЕР_6 , куди входила земельна ділянка площею 138,61 га, на яку, згідно рішення виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області №77 від 18.03.1982, Стрийській квартирно-експлуатаційній частині району (яка у той час здійснювала квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин на території Стрийського гарнізону, у якому територіально розміщена земельна ділянка площею 138,61 га) затверджено встановлені межі і розміри землекористування та видано державний акт на право користування землею серії Б № 040543 на право користування землею площею 141,62 га для державних потреб. З цього часу передані Стрийській квартирно-експлуатаційній частині району землі перебували у державній власності.
Відповідно, земельні ділянки загальною площею 141,62 га, зазначені в державному акті серії Б №040543 від 1981 року, відносились до земель оборони.
Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі та подальші засідання суду, однак він жодного разу не з`являвся до суду, щодо позову не висловив свою позицію, тому суд розглянув справу за його відсутності. 
У судовому засіданні 02.06.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Відповідно до розпорядження Ради Міністрів Української РСР від 25.07.1966 №849-рс військовій частині НОМЕР_1 для спеціальних потреб відведено земельну ділянку площею 135,05 га із земель колгоспів Жидачівського району: «Перемога» - 117,41 га, «Перше травня» - 15,64 га, «Дружба» - 2,0 га, у постійне користування на умовах, визначених у рішенні Львівського облвиконкому від 11.07.1966 №38.
Рішенням виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області №77 від 18.03.1982 «Про видачу державного акта на право користування землею Стрийській квартирно-експлуатаційній частині району» затвердено встановлені межі і розміри землекористування та видано державний акт на право постійного користування землею площею 141,62 га за рахунок колгоспу «Перемога» -124,12 га, колгоспу «Заповіт Ілліча» - 17,0 га та колгоспу «Дружба» - 0,50 га.
Стрийській КЕЧ Жидачівського району Львівської області видано державний акт серії Б№040543 на право користування земельною ділянкою площею 141,62 га для державних потреб. До плану землекористування Стрийської КЕЧ, який є невід`ємною частиною вказаного державного акту, входить 4 земельні ділянки загальною площею 141,62 га, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,50 га, земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 1,47 га, земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 0,45 га та земельна ділянка № НОМЕР_5 площею 139,20 га.
Рішенням Львівської обласної ради народних депутатів від 20.06.1996 №97 затверджено матеріали інвентаризації земель, що знаходяться в користуванні органів Міністерства оборони України, де у додатку 1 до рішення «Зведені матеріали інвентаризації земель Міністерства оборони України, інших міністерств і відомств оборонного значення на території Львівської області» вказано Жидачівський район та площу землі 141,6 га.
Згідно спільної директиви Міністерства оборони України та Генштабу Збройних СилУкраїни від 29.08.2018 №Д-322/1/14 (ДСК) Самбірська КЕЧ (району) станом на 01.01.2019 прийняла на облік та баланс від КЕВ м. Львова територію військового містечка № НОМЕР_6 , куди входила земельна ділянка площею 138,61 га, згідно з актом приймання (передачі) території військового містечка № НОМЕР_6 АДРЕСА_1 , затвердженим 01.01.2019 т.в.о. начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.
Земельна ділянка площею 138,61 га перебуває на обліку в Самбірській КЕЧ (району).
24.06.2019 розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації №650/0/5-19 «Про проведення інвентаризації земель оборони на території Львівської області» надано Міністерству оборони України дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) орієнтовною загальною площею 3 740,2225 га, розташованих за межами населених пунктів на території Львівської області для постійної діяльності Збройних Сил України згідно з додатком 1, де, серед іншого, зазначено земельні ділянки площею 139,2000 га на території Жидачівського району (Любшанська сільська рада). Цим же розпорядженням зобов`язано Міністерство оборони України розроблену в установленому порядку документацію із землеустрою подати на затвердження обласній державній адміністрації.
На підставі договору від 03.07.2018 №1 на виконання робіт ПНВП «Укрспецтехнологія» Міністерству оборони України розроблено технічну документацію із землеустрою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_6 для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України на території Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області. У пояснювальній записці до технічної документації зазначено, що в ході виконання геодезичних робіт Приватним науково-виробничим підприємством «Укрспецтехнологія» було виконано уточнення розміщення земельних ділянок. Виявлено ознаки можливого земельного спору по Любшанській сільській раді накладка ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857.
18.06.2001 рішенням Жидачівської районної ради №320 «Про передачу земель, зайнятих під аеродром «Любша» в/ч НОМЕР_8 , до земель запасу сільських рад» вилучено з користування в/ч НОМЕР_8 земельну ділянку загальною площею 140,08 га та передано до земель запасу Любшанської, Облазницької та Млиниської сільських рад. Так, вилучені земельні ділянки передано до земель запасу, у тому числі Любшанської сільської ради. Вирішено відділу земельних ресурсів та виконкому Любшанської сільської ради внести зміни в земельно-облікові та картографічні матеріали, передані до земель запасу вищевказані земельні ділянки надавати для сільськогосподарського використання в порядку, визначеному земельним законодавством (а.с. 14, Том 2).
Прокурор стверджує, що ні Міністерство оборони України, ні Стрийська квартирно-експлуатаційна частина району, а в подальшому Самбірська КЕЧ (району), не надавали у 2001 році згоду на вилучення з користування земельної ділянки, зайнятої під аеродромом «Любша» та в подальшому на приєднання до земель запасу Любшанської сільської ради.
Відповідно до розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №346 від 28.08.2013 проведено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Жидачівського району орієнтовною площею 4241 га та складено за їх результатами технічну документацію із землеустрою. 05.11.2013 відкрито поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га. У технічній документації міститься інформація Любшанської сільської ради щодо земель запасу за межами населеного пункту по сільській раді, де вказано «Аеродром» 122,6 га, та графічні зображення із зображенням земельної ділянки аеродрому «Любша».
Розпорядженням голови Жидачівської районної державної адміністрації №474 від 09.12.2013 затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення загальною площею 4146,7812 га, розташованих за межами населених пунктів на території Жидачівського району Львівської області.
Рішенням Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 18.02.2021 № 4-206/1 надано дозвіл Іванківу Р. В. на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 в оренду для городництва орієнтовною площею 16,4435 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення с.Любша Жидачівського району Львівської області.
У подальшому, земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 148,7134 га, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 161-ОТГ від 25.05.2021 «Про передачу земельної ділянки державної власності у комунальну власність» передано у комунальну власність Журавненській селищній раді (Журавненській територіальній громаді) згідно з актом приймання передачі, в додатку 1 до якого вказано земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га з місцем розташування земельної ділянки – Журавненська селищна рада (Жидачівський район Любшанська сільська рада), цільове призначення земельної ділянки – 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
26 травня 2021 року на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 зареєстровано право комунальної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 259205635 від 31.05.2021. 
Надалі, у результаті розроблення проекту відведення, земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га поділено на три земельні ділянки, відомості про які внесено до Державного земельного кадастру, серед яких, земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га. 
22.07.2021 відкрито поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га.
26.08.2021 рішенням Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 9-209 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Іванківу Р.В. для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Журавненської селищної ради, та передано в оренду Іванківу Р.В. терміном на 30 років земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га для городництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності. 
У подальшому, між Журавненською селищною радою та Іванківим Р.В. укладено договір оренди земельної ділянки від 24.09.2021 № б/н.
Згідно інформації Самбірської квартирно-експлуатаційної частини (району) від 10.12.2024 №2570, державний акт серії Б №040543 недійсним не визнавався. Документація щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою чи добровільна відмова Міністра оборони України від вказаної земельної ділянки відсутні. Розроблену на виконання вищевказаного розпорядження Львівської обласної державної адміністрації технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на території Любшанської сільської ради в натурі (на місцевості) не затверджено, оскільки земельна ділянка військового містечка №59 самовільно зайнята.
На лист Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону військовою частиною НОМЕР_9 Міністерства оборони України проведено топографо-геодезичні роботи на території АДРЕСА_1 та підготовлено технічний звіт, відповідно до якого земельні ділянки з кадастровими номерами 4621584400:01:000:1907, 4621584400:01:000:1908 та 4621584400:01:000:1909 повністю розміщені на земельній ділянці № НОМЕР_5 площею 139,2000 га, що знаходиться між селами Жирівське та Смогів.
07.05.2025 рішенням Жидачівського районного суду Львівської області, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.12.2025 у справі № 443/1282/24, позов першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Журавненської селищної ради до ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір оренди землі від 24.09.2021, укладений між Журавненською селищною радою та ОСОБА_1 на підставі рішення Журавненської селищної ради №9-209 від 26.08.2021 щодо надання у строкове платне користування земельної ділянки для городництва загальною площею 13,7326 га з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909, розташованої на території с. Любша, Журавненської селищної ради, (колишнього Жидачівського) Стрийського району, Львівської області та зобов`язано ОСОБА_1 повернути Журавненській селищній раді вказану земельну ділянку. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га, убачається, що 23.01.2026 на підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області № 443/1282/24 від 07.05.2025 внесено відомості про припинення іншого речового права – права оренди.
Прокурор зазначає, що всупереч вимогам статей 77, 84, 117, 122 Земельного кодексу України земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909, яка належить до земель оборони, безпідставно перебуває в комунальній власності, то права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо земель оборони підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користуванні та розпорядженні даною земельною ділянкою. З огляду на вказане прокурор звернувся з даним позовом. 
ОЦІНКА СУДУ.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.14 ГПК України).
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Стаття 79 ГПК України передбачає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Щодо звернення з позовом до суду прокурором.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до абзаців 1 - 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Одночасно згідно з положеннями частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Таким чином, зі змісту вищезазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва. У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про оборону України» передбачено, що Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань.
Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначені Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля тощо. Місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону (ст.21 Закону). Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів» у Львівській області утворено, зокрема Стрийський район (з адміністративним центром у місті Стрий) у складі територій Гніздичівської селищної, Грабовецько-Дулібівської сільської, Жидачівської міської, Журавненської селищної, Козівської сільської, Миколаївської міської, Моршинської міської, Новороздільської міської, Розвадівської сільської, Сколівської міської, Славської селищної, Стрийської міської, Тростянецької сільської, Ходорівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у даній справі, Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону на адресу Стрийської районної державної адміністрації скеровано лист № 15-612ВИХ-25 від 10.06.2025, в якому повідомлено уповноважений орган про порушення вимог чинного законодавства та роз`яснено підстави, які надають прокурору право на звернення до суду в інтересах уповноваженого органу, а також висловлено прохання про інформування прокуратури про те, чи вживатимуться районною державною адміністрацією заходи до захисту інтересів держави.
У відповідь Стрийська районна державна адміністрація листом № 67-3681/0/2-25 від 19.06.2025 надіслала інформацію з державного земельного кадастру щодо запитуваних земельних ділянок та зазначила про необхідність ознайомлення із вказаною інформацією і прийняття рішення про встановленню підстав для представництва інтересів держави в суді щодо повернення земельних ділянок.
Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону листами № 15-987вих-24 від 11.11.2024, № 15-68вих-25 від 17.01.2025, № 15-377вих-25 від 25.03.2025, № 15-456вих-25 від 17.04.2025 та № 15-535вих-25 від 16.05.2025 повідомляла Міністерство оборони України щодо встановлених порушень вибуття із користування земель оборони військового містечка № НОМЕР_6 , яке знаходиться на території Стрийського району Львівської області.
У даному випадку відповідні державні органи не звернулися до суду за захистом інтересів держави, тому це зробив прокурор, дотримавшись порядку, передбаченого ЗУ «Про прокуратуру». 
Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону листами від 04.06.2025 №15-601вих-25 та від 24.06.2025 №15-643вих-25 повідомила позивачів про прийняття рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду позову.
Таким чином, прокурором дотримані процедури, передбачені законодавством України для звернення до суду в інтересах держави, а саме поновлення порушеного права власності держави. 
Щодо земельної ділянки. 
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Обраний прокурором у даному випадку спосіб захисту інтересів держави є належним та ефективним, адже дозволить припинити порушення – переходу земель оборони у комунальну власність, а також усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні власнику земельною ділянкою. 
Статтею 19 Земельного кодексу України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на дев`ять категорій (землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення).
Закон України «Про оборону України» встановлює засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони.
Відповідно до Закону України «Про використання земель оборони» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини). Особливий режим використання земель встановлений до земель оборони, які згідно зі ст.77 Земельного кодексу України можуть належати тільки державі для забезпечення обороноздатності країни.
Стаття 2 Закону України «Про використання земель оборони» визначає, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України. Особливості надання земельних ділянок військовим частинам під військові та інші оборонні об`єкти визначаються Кабінетом Міністрів України. Розміри земельних ділянок, необхідних для розміщення військових частин та проведення ними постійної діяльності, визначаються згідно із потребами на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-технічної документації. Військові частини зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного і природоохоронного законодавства та з дотриманням вимог щодо забезпечення безпеки населення у процесі проведення ними постійної діяльності. При проходженні на землях оборони ліній електропередачі і зв`язку та інших комунікацій умови їх використання визначаються договором між військовою частиною і відповідним підприємством, установою та організацією. Власники або користувачі земельних ділянок, які межують із земельними ділянками, наданими військовим частинам, можуть вимагати встановлення земельних сервітутів відповідно до закону.
Відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та у відповідності до цього закону (ст.4 Закону).
Спеціальні положення Земельного кодексу України та законодавства, яке регулює правовий режим земель оборони, передбачають належність земельних ділянок до земель оборони фактично за їх суб`єктною ознакою - надання їх для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України (схожу правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 та постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20). 
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю – це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно з п. «в» ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади,- на землі державної власності. Пунктом «в» ч. 4 ст. 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать землі оборони.
Отже, такі обмеження спрямовані на збереження функціонального призначення земель оборони та запобігання їх використанню всупереч державним інтересам, що пов`язані з забезпеченням національної безпеки та оборони. Закріплення за землями статусу «землі оборони» є частиною загальної системи забезпечення національної безпеки, яка гарантує ефективне використання цих земель виключно для потреб оборони держави та недопущення їх неправомірного використання.
Як уже відзначалося, у результаті розроблення проекту відведення, земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:0857 площею 16,4435 га було поділено на три земельні ділянки, відомості про які внесено до Державного земельного кадастру, серед яких, земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га. Вказана ділянка була сформована та зареєстрована як земля сільськогосподарського призначення, при цьому не було враховано, що така розташована в межах аеродрому «Любша». Після роз`єднання спірна ділянка має подвійний правовий режим. Тому суд погоджується з доводами прокурора, що земельні ділянки загальною площею 141,62 га (в т.ч. і спірна ділянка), зазначені в державному акті серії Б №040543 від 1982 року, відносились до земель оборони, а з набуттям чинності ЗК Української РСР від 18.12.1990 держава набула права постійного користування на відповідні земельні ділянки з даним цільовим призначенням в особі Міністерства оборони України, а саме його структурного підрозділу Стрийської квартирно-експлуатаційної частини району, а тепер Самбірської КЕЧ (району).
Згідно ст.77 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 по справі № 910/4426/19 зазначено, що у розумінні приписів ст.391 ЦК України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2025 у справі № 910/19845/23.)
Матеріали справи свідчать, що Міністерство оборони України та Стрийська квартирно-експлуатаційна частина району у 2001 році згоду на вилучення з користування земельної ділянки, зайнятої під аеродромом «Любша» та в подальшому на приєднання до земель запасу Любшанської сільської ради не надавали. Відтак земельна ділянка №6 площею 139,2 га (зазначена в плані землекористування до державного акту), до складу якої входить спірна земельна ділянка з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га, відповідно до вимог ст.ст.70, 77 ЗК України, віднесена до земель оборони і перебувала у державній власності.
Враховуючи наведене, а також те, що заволодіння ділянкою з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га, яка входила до складу земельної ділянки № 6 площею 139,20 га., згідно державного акту серії Б№040543 від 1982 року на право користування Стрийською КЕЧ району земельною ділянкою площею 141,62 га відбулося всупереч чинному законодавству, позов прокурора про усунення перешкод власнику шляхом повернення земельної ділянки підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та права комунальної власності на неї суд відзначає таке.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
При цьому, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч.2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ч. 3 цієї статті).
Положенням ст. 79-1 ЗК України визначено порядок формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації (ч. 13 ст. 79-1 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 та ч.10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. У разі скасування державної реєстрації з цієї підстави, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав. Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора, відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи та зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями (п. 114 Порядку).
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Прокурором сплачено судовий збір в розмірі 7'987,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1985 від 12.12.2025. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги є правомірними, судовий збір покладається на відповідача. 
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Усунути перешкоди власнику - державі в особі Стрийської районної державної адміністрації та землекористувачу Міністерству оборони України у розпорядженні та користуванні землями оборони шляхом зобовязання Журавненську селищну раду Стрийського району Львівської області (81780, Львівська область, Стрийський район, селище Журавно, площа С. Бандери, 2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 04374890) повернути державі в особі Стрийської районної державної адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га.
3. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га за Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області (81780, Львівська область, Стрийський район, селище Журавно, площа С. Бандери, 2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 04374890) з припиненням речових прав.
4. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4621584400:01:000:1909 площею 13,7326 га в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.
5. Стягнути з Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської областіна (81780, Львівська область, Стрийський район, селище Журавно, площа С. Бандери, 2; ідентифікаційний код ЄДРПОУ 04374890) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (79007, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, код ЄДРПОУ 38326057, отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку 820172, рахунок №UA238201720343120001000082783) 7'987,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 10.06.2026.

Суддя Яворський Б.І.