Єдиний унікальний № 946/3156/26 
Провадження № 1-кп/946/400/26 

У К Р А Ї Н А
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК
Іменем України

19 травня 2026 року        м. Ізмаїл
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області 
у складі: головуючого - судді    ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
розглянув у м. Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026162150000176, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, учня 9 класу Ізмаїльської гімназії № 2 з початковою школою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , законні представники неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 ,
інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_8 , представник служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_9 , представник відділу ювенальної превенції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 .
Потерпілий ОСОБА_8 та законний представник ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Потерпілий ОСОБА_8 заявою просив здійснити судовий розгляд за його відсутності, у зв`язку із службовою зайнятістю. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого та другого законного представника з`ясувати всі обставини судового розгляду, згідно ст.ст. 325, 488 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), дійшов висновку про його проведення без їх участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.18.02.2026 приблизно о 01:30 годині ОСОБА_3 , перебуваючи в парковій зоні, розташованій між вул. Семінарською та вул. Верхьоторговою, а також вул. Савицького та вул. Українського фронту в м. Ізмаїлі Одеської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту та раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків в результаті своїх дій та бажаючи їх настання, наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_8 , від чого останній впав. Далі, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, наніс декілька ударів руками та ногами у взутті по тілу ОСОБА_8 , а саме по голові та черевній порожнині, загальною кількістю не менше 4 ударів, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді набряку обличчя, множинних гематом обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та закритої травми черевної порожнини у формі посттравматичного розриву клубової кишки, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
2.Своїми діями неповнолітній ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.Кримінальний кодекс України
«Стаття 121. Умисне тяжке тілесне ушкодження
1. Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя, -
карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
4.Обставини вчинення неповнолітнім ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддавали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позицій, суд за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, що стосуються його особи та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.
5.Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. У ході судового розгляду він детально розповів про обставини кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, мотиви та спосіб завдання ним тілесного ушкодження. Так, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 16.02.2026 його дівчина поскаржилася йому, що потерпілий ОСОБА_8 домагався її, вона перебувала у дуже схвильованому та заплаканому стані, він порадив їй, щоб вона розповіла про це своїй матері. Наступного дня, 17.02.2026, ввечері, він знову зустрівся з нею, і вона знову почала жалітися з приводу вказаної ситуації, вона також повідомила, що розповіла своїй матері, але вона їй не повірила. Його дівчина знову перебувала у схвильованому та розплаканому стані. Про це також чув його знайомий. У той же вечір, він попросив її, щоб вона подзвонила потерпілому та призначила зустріч в парку, розташованому між вул. Семінарською та Верхньоторговою. Він хотів зустрітися з потерпілим та застерегти його від такої поведінки. О 0:45 год. він подзвонив своєму знайомому, і вони разом пішли у той парк. Коли вони прийшли, то пройшли повз потерпілого, що сидів на лавочці. Впевнившись, що це саме він, вони повернулись, він також пішов їм назустріч, світивши їм в очі ліхтариком. Він спитав, хто вони, було помітно, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, після цього він засліпив його, а у нього дуже поганий зір, у зв`язку з хворобою. В цей момент він почув звук, схожий на удар, і подумав, що ОСОБА_8 вдарив його знайомого, і тут на нього нахлинули емоції, пов`язані зі згадками про його дівчину, і він вдарив ОСОБА_8 кулаком у щелепу, від чого останній впав, вдарившись головою об дерево, далі він наніс ще два удари кулаком в область його обличчя, а також близько 4 ударів ногами по його тулубу. На даний час він зрозумів, що вчинив неправильно, що мав би звернутися по допомогу для вирішення цієї ситуації до правоохоронних органів, а не чинити самосуд. Обвинувачений також зазначив, що він проживає в сім`ї з матір`ю, дідусем, бабусею та ще з молодшими братом та сестрою. Мати проходить військову службу та він бачиться з нею, коли вона приїжджає у відпустку. З дідусем, бабусею, з братом та сестрою, з вчителями, з однолітками у нього доброзичливі стосунки, він піддається вказівкам дорослих щодо його виховання. В такий пізній час він ніколи з дому не виходив, це було вперше. Має намір закінчити школу та продовжити навчання в професійному навчальному закладі та отримати професію зварювальника. 
6.Таким чином, суд дійшов висновку того, що ОСОБА_3 умисно завдав потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, шляхом нанесення ударів по черевній порожнині. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідно до обвинувального акта, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
7.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
8.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
9.При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 - 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
10.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
11.За формальною класифікацією, передбаченою ст. 12 КК, в залежності від санкції частини статі неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.
12.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.
13.Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 у справі № 207/5011/14-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
14.Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
15.Суд враховує те, що за ступенем суспільної небезпечності (тяжкості) склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відносяться до простого (основного) складу злочину, оскільки він містить у собі основні ознаки злочину і не містить обтяжуючих (кваліфікуючих) обставин. У даному випадку слід також враховувати молодий вік неповнолітнього обвинуваченого та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Також значно зменшує ступінь суспільної небезпеки особа обвинуваченого, його позитивна характеристика з місця проживання, а також мотив вчиненого ним діяння, а саме захист честі та гідності неповнолітньої дівчини. 
16.Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має захворювання очей.
17.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні. Орган з питань пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.
18.Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 виховується у неповній багатодітній родині, проживає разом із матір`ю, дідусем, бабусею, братом та сестрою. Умови проживання задовільні, наявні всі необхідні зручності. Михайло має належні умови, необхідні для навчання та відпочинку, навчається на середньому рівні, із улюблених предметів визначає історію, фізкультуру, трудове навчання та інформатику. Раніше були випадки пропуску занять без поважної причини, але на даний час намагається виправлятися та не допускати такого, більш відповідально ставиться до навчання, виконує вимоги педагогів та поступово покращує навчальну дисципліну. За характеристикою навчального закладу ОСОБА_3 навчається на середньому рівні, навчається не в повну міру своїх можливостей, потребує контролю з боку дорослих, має добрий загальний розвиток, образне мислення. довільну зорову, слухову та змішану пам`ять, виявляє здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. 
19.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв його розкриттю, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці з мотивів захисту честі та гідності неповнолітньої дівчини, того, що він вчинив хоча і тяжкий злочин, але без обтяжуючих обставин, а також даних досудової доповіді, середніх ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції ч. 1 ст. 121 КК та зі звільненням його на підставі ст.ст. 75, 104 КК від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання зі звільненням від його відбування є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання зі звільненням від його відбування повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
20.Також, враховуючи дані досудової доповіді, а також тяжкість вчиненого неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_3 умисного злочину проти життя та здоров`я особи, суд вважає, що його виправленню окрім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, сприятиме додатково покладені обов`язки, передбачені п. 4 ч. 3 ст.76 КК, а саме виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
21.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2026 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк якого на теперішній час сплив. Від прокурора клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не надходило.
22.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 4 ст. 174, ч. 9 ст. 100 КПК.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд -

ухвалив:
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
2.У відповідності до ст.ст. 75, 104 КК ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить систематично (три та більше) правопорушень, що потягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
3.Згідно ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 обов`язки, що передбачені ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
4.У силу ч. 1 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 травня 2026 року.
5.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2026 арешт, та: 
-штани чорного кольору з маркуванням ХЛ, упакований до паперового конверта з пояснювальним текстом; взуття - кросівки зелено-жовтого кольору «NEW BALANCE» з маркуванням 02134, упаковані до паперового конверта з пояснювальним текстом; мобільний телефон «Motorolla G24», imei НОМЕР_1 , пароль НОМЕР_2 , упакований до паперового конверта з пояснювальним текстом, які 25.02.2026 видав ОСОБА_3 , - повернути неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 ;
-куртку камуфляжну з биркою з надписами на німецькій мові, упаковану до паперового конверту з пояснювальним текстом; штани сірого (молочного кольору), упаковані до паперового конверту з пояснювальним текстом; кеди чорного кольору «Vans», розміру 40,5, упаковані до паперового конверту з пояснювальним текстом; мобільний телефон IPHONE X пароль НОМЕР_3 , упакований до паперового конверту з пояснювальним текстом, які 25.02.2026 видав ОСОБА_11 , - повернути ОСОБА_11 . 
6.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.
8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
10.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду        ОСОБА_1