Слобідський районний суд міста Харкова 

Провадження № 3/641/1098/2026 	Справа №643/15668/25 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року    м.Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Чайка І.В., 
за участю секретаря судових засідань Шумейко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

18.05.2026 до Слобідського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 13.05.2026 щодо зміну підсудності справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448846 від 09.09.2025 року, ОСОБА_1 09.09.2025 року о 16 год. 55 хв., за адресою: м.Харків, пр-т Аерокосмічний, 256, керував ТЗ Chevrolet Aveo днз НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахіезерів,18А, з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння водій відмовився, а також вчиняв дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у інкримінованому йому правопорушенні не визнав та зазначив, що він не відмовлявся від проходження у медичному закладі огляду на стан сп`яніння, а навпаки без суперечок за вимогою патрульних поліції прослідував у медичний заклад, однак в силу своїх фізіологічних потреб, не зміг надати біологічний матеріал ( сечу) на дослідження. Також зазначив, що має захворювання « хронічний простатит». Крім цього пояснив, що просив взяти у нього для дослідження інший аналіз –кров, однак йому було відмовлено в цьому. Також ОСОБА_1 не погодився щодо встановлених патрульними поліції у нього ознак наркотичного сп`яніння, вважав їх надуманими та безпідставними, оскільки він мав адекватну поведінку та нормальний колір обличчя. Можливо у нього дійсно трохи тремтіли руки , але він так реагує на хвилювання. В той час він хвилювався із за ситуації що склалася, також він їхав зі своєї дружиною та маленькою дитиною, які весь той час очікували його в автомобілі. Вважав, що в його діях відсутні подія та склад інкримінованого йому правопорушення. 
Заслухавши заперечення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини справи суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.
За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 448846 від 09.09.2025 року, ОСОБА_1 09.09.2025 року о 16 год. 55 хв., за адресою: м.Харків, пр-т Аерокосмічний, 256, керував ТЗ Chevrolet Aveo днз НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахіезерів,18А, з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння водій відмовився, а також вчиняв дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 2096 від 09.09.2025, ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння, не надав за три години біологічне середовище( сечу) .
Так, з досліджених відеозаписів з бодікамер та мобільного телефону поліцейських, що додані до матеріалів справи в якості доказів, встановлено, що працівниками патрульної поліції зупинено автомобіль, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . Як на підставу щодо причини зупинки, патрульний поліції посилався на ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме « тріснуте скло ». Далі, працівник патрульної поліції наголошує ОСОБА_1 , що останній має ознаки наркотичного сп,яніння та пропонує проїхати до медичної установи для проходження огляду. ОСОБА_1 не відмовляється від проходження такого огляду та в подальшому прямує у супроводі патрульних поліцейських до медичного закладу. Далі, ОСОБА_1 зазначав , що в силу відстуності фізіологічних потреб, не може здати необхідний для аналізу біологічний матеріал ( сечу) та наголошував на хворобу. 
Ознайомившись із вищевказаними відеозаписами з бодікамер та мобільного телефону поліцейських, суд звертає увагу, що водій ОСОБА_1 мав адекватну поведінку та нормальний колір обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі не відмовлявся, фактично наголошував щодо неможливості здати біологічний матеріал - сечу через відсутність фізіологічних потреб для цього.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передбачає відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Законодавець передбачив відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння з метою унеможливити уникнення відповідальності особою, яка знаходиться у відповідному стані та просто відмовляється від проходження будь-якого огляду.
При цьому обов`язковому доказуванню підлягають саме обставини такої відмови, чи відмовляється особа від проходження відповідного огляду з власної ініціативи чи під дією певних факторів чи впливом інших чинників, що унеможливлюють на думку водія проходження відповідного огляду.
Відтак, вказані у протоколі обставини щодо наявності у ОСОБА_1 певного переліку ознак наркотичного сп`яніння та повідомлення водієві про такі ознаки, звертає на себе увагу суду та викликає сумнів у їх достовірності.
Суд зазначає, що описані в Інструкції ознаки алкогольного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, чітко повідомленими особі, а не удаваними, зробленими не з підстав того, що особа ймовірно може перебувати у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, як про це зазначив поліцейський у даному випадку.
Зазначені дії працівників патрульної поліції не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля.
Отже, працівниками поліції не було дотримано вимог п. 2, п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103.
За таких обставин, зафіксовані у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння не є об`єктивно встановленими ознаками, оскільки поза розумним сумнівом помилково зазначені особою, яка складала протокол, а тому суд дійшов висновку, що такі відомості протоколу не відповідають дійсності, є суб`єктивними та до них необхідно ставитись критично.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння на відеозаписах відсутній та не зафіксований.
Навпаки, як видно із досліджених судом відеозаписів, ОСОБА_1 погодився пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, прослідував туди у супроводі поліцейських. У медичному закладі також виявляв бажання та намір пройти такий огляд, однак в силу відсутності таких фізіологічних потреб, не зміг це зробити. 
Згідно консультаційного висновку спеціаліста - лікаря КНП « Міська поліклініка № 19 ХМР» , від 02.10.2025, ОСОБА_1 встановлений діагноз « хронічний простатит в стадії загострення».
Таким чином, доказів щодо фактичної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння, матеріали справи не містять .
За наведених обставин, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя - 	І. В. Чайка