Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2138/25
Провадження № 2/439/191/26

29 квітня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
в складі:
головуючого - судді Петейчук Б.М.
з участю секретаря
судового засідання Ковальчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовною заявою ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 , ФГ «Агромарк» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, ухвалив таке рішення.

ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" звернулася до Бродівського районного суду Львівської області за позовом до ОСОБА_1 , ФГ «Агромарк», у якій позивач просив визнати укладеною додаткову угоду від 02 грудня 2024 року, між ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 із зазначенням у резолютивній частині рішення тексту угоди, яка пропонується, а також просить суд визнати відсутнім права оренди ФГ «Агромарк» на земельну ділянку, яка є предметом договору оренди.

Стислий виклад позиції позивача.
10 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та СТзОВ «Прогрес-плюс» укладено Договір оренди землі № б/н. Згідно із Додатковою угодою № б/н від 15 січня 2018 року, яка укладена між ОСОБА_1 , СТзОВ «Прогрес-плюс» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» визначено нового орендаря: ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (земельна ділянка площею 0,3351 га, кадастровий номер земельної ділянки 4620384400:05:007:0062). За ТОВ «Західна агровиробнича компанія» зареєстроване право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 7562091. Згідно із Додатковою угодою № б/н від 15 січня 2018 року договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 10 квітня 2014 року, 10 грудня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» надіслано ОСОБА_1 лист повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі вихідний № 2719 від 02 грудня 2024 року.
Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. 
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення ОСОБА_1 не заперечила щодо укладення договору оренди землі на новий строк. При цьому позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача, та перебуває в користування на момент подання позову.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 жовтня 2025 року, право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Пеняківської с/ради Бродівського району, Львівської області, проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 58206047. Таким чином, позивач дізнався про те, що ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ФГ «Агромарк».
Позивач, покликається на положення Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладення договору, Перехідні положення Закону України «Про оренду землі» з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-ІХ, положення Земельного Кодексу України, Цивільного Кодексу України, вказує, що має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. З огляду на зазначене, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Стислий виклад позиції відповідачів.
Представник відповідача ФГ «Агромарк» - Микитюк С.М. заперечував проти задоволення позовної заяви. Вважає позовні вимоги безпідставними.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.
27 жовтня 2025 року - відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про перегляд заочного рішення, подати відзив на позовну заяву. 
02 лютого 2025 року від представника позивача Русина Ю.Ю. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
04 лютого 2026 року ухвалою Бродівського районного суду Львівської області у задоволені клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі було відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак від представника Русина Ю.Ю. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ФГ «Агромарк» Микитюк С.М. в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Про причини неявки суд не повідомила хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Із наданих доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,3351 га, кадастровий номер земельної ділянки 4620384400:05:007:0062, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку.
10 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та СТзОВ «Прогрес-плюс» укладено Договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору, орендодавець ОСОБА_1 надає, а орендар СТзОВ «Прогрес-плюс» приймає в строкове платне користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровий номером 4620384400:05:007:0062, площа земельної ділянки 0,3351 га, договір укладено на 10 років. 
Відповідно до додаткової угоди № б/н від 15 січня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі від 10 квітня 2014 року, укладеної між ОСОБА_1 , СТзОВ «Прогрес-плюс» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» визначено нового орендаря: ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Також умовами цієї додаткової угоди визначено, що договір укладено строком 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі але в будь-якому випадку дана додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем(п. 41). Також пунктом 4.1. цієї додаткової угоди визначено, що орендар має переважене право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору письмово повідомити Орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу 445917518 від 01 жовтня 2025 року, 24 січня 2025 року в державному реєстрі зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим № 4620384400:05:007:0062, площею 0,3351. Строк дії - 10 років, з правом пролонгації. У витязі зазначені відомості про суб`єкта іншого речового права, а саме: орендар ФГ «Агромарк», орендодавець ОСОБА_1 
Відповідно до листа - повідомлення вих. № 2719 від 02 грудня 2024 року та опису вкладення ТзОВ «Західна Агровиробнича Компанія» 10 грудня 2024 року через відділення АТ «Укрпошта» направила ОСОБА_1 лист про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 15 січня 2018 року, а також направлено проекти додаткових угод.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним Кодексом України (далі ЗК України) та загальними нормами Цивільного Кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до положень абзацу 4 Розділу ІХ Закону України «Про оренду землі», правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" від 05.12.2019 № 340-ІХ набрав чинності 16.01.2020.
Щодо порядку застосування статті 126-1 Земельного кодексу України висловився Верховний суд у Постанові № 918/434/21 від 07 червня 2022 року, де зазначив щодо договорів оренди укладених у 2010 році: «Згідно з абзацом 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 1261 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Тобто усі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цього Закону, поновлюються на умовах, визначених в цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення». Аналогічну позицію Верховним судом було висловлено у рішенні № 912/4031/20 від 18 жовтня 2022 року. Зокрема, судом щодо поновлення договорів укладених у 2010 році зазначається таке: «5.8. Водночас, розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнено абзацом 4 такого змісту: "Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення". 
Таким чином, під час розгляду цього позову, зокрема в частині вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, необхідно керуватися положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка мала назву "Поновлення договору оренди землі", у редакції, чинній станом на 15 січня 2018 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частина 1 ст. 16 ЦК України , визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Частиною 1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду.
За змістом ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Положеннями ст.16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1ст.638 ЦК України).
У силу вимог ч.1-3 та ч. 5-6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Законом України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.
За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». 
Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто в редакції чинній на момент укладення Додаткової Угоди №1).
Так, відповідно до приписів ч.1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди землі. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст.777 ЦК України.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № б/н59/5756/18).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України «Про оренду землі», є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.
При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята Закону України «Про оренду землі») процедури, так і наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.06.2025 у справі № 604/617/24,від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Щодо дотримання ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» процедури повідомлення орендодавця про намір реалізувати переважне право орендаря, суд звертає увагу на таке.
У даній справі ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» листом повідомило ОСОБА_1 про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. Як встановлено судом такий лист, який датовано 02 грудня 2024 року було відправлено через відділення АТ «Укрпошта» 10 грудня 2024 року, тобто менш як за два місяці до закінчення строку дії додаткової угоди № б/н від 15 січня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі від 10 квітня 2014 року, строк дії якої закінчився 15 січня 2025 року. Однак даний лист ОСОБА_1 отримано не було, про що свідчить надана позивачем роздруківка статусу отримання листа.
Таким чином, у орендаря ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» не виникло переважного права перед іншими на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки ним не було дотримано процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися таким переважним правом, яка визначена п. 4.1. додаткової угоди № б/н від 15 січня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до договору оренди землі від 10 квітня 2014 року та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України «Про оренду землі», необхідно щоб орендар належно виконував обов`язки за цим договором.
Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору.
Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
У своїй постанові від 28 вересня 2020 року (справа №272/440/18) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Відтак орендодавець вчасно повідомив орендаря про небажання продовжувати з позивачем договірні відносини щодо оренди належної їй земельної ділянки.
У даному випадку волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі відсутнє. Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки ОСОБА_1 повідомила позивача про небажання укладати новий договір оренди землі, просила не проводити будь-які сільськогосподарські роботи на належній їй земельній ділянці після закінчення строку дії договору.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23, від 12.04.2024 у справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
У ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія», оскільки саме позивачем було порушено умови укладеного договору в частині повідомлення особи про намір продовження орендну угоду.
Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі, суд приходить до висновку про те, що переважне право ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія» на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендарем не порушує переважне право ТОВ «Західна Агровиробнича Компанія», оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 14 січня 2025 року, а новий договір укладений відповідачами вже після його припинення, а саме 24 січня 2025 року.
Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд доходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі за умови доведення відсутності згоди власника земельної ділянки на продовження орендних відносин, відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 81, 133, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, - 

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 , ФГ «Агромарк» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеної додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 травня 2026 року.

Позивач: ТзОВ "Західна агровиробнича компанія", ЄДРПОУ 41099127, зареєстровано за адресою: Рівненська область, Дубенський район, м. Дубно, пр. Центральна, 1.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач: ФГ «Агромарк», ЄДРПОУ 44447368, зареєстровано Львівська область, Золочівський район, с. Літовище, вул. Центральна,76.

Суддя          Б.М. Петейчук