Справа № 560/22139/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І.розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом від 26.12.2025 в якому просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2025 по день фактичного розрахунку – 02.12.2025 включно; 2) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2025 по день фактичного розрахунку – 02.12.2025 в розмірі грошового забезпечення за шість місяців.
Позивач пояснив, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 217 від 05.09.2025 позивача, офіцера секції збору та обробки розвідувальної інформації розвідувального відділення штабу військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 21.08.2025 № 216, з військової служби у запас через сімейні обставини, на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 05.09.2025 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, на час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 із позивачем був не проведений повний розрахунок при звільненні, що порушує його права. Фактичний розрахунок з позивачем був проведений лише 02.12.2025 на суму 130423,95 гривень. На його звернення у грудні 2025 року про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2025 по 02.12.2025, відповідач листом від 25.12.2025 за №632/24/1329 повідомив про відмову у виплаті середнього заробітку за час затримки при звільненні, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Відповідно до ухвали від 12.01.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребував докази.

У відзиві на позов від 21.01.2026 відповідач вказав, що відсутні правові підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу адміністративного судочинства України. Також зазначив про застосування принципу співмірності та визначення розміру відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 

Встановивши обставини (факти) якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини суд робить такі висновки, враховуючи наступне.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 217 від 05.09.2025 позивача, офіцера секції збору та обробки розвідувальної інформації розвідувального відділення штабу військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 21.08.2025 № 216, з 05.09.2025 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

У заяві від 03.12.2025 ОСОБА_1 просить Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2025 по 02.12.2025.

Відповідач листом від 25.12.2025 за №632/24/1329 повідомив про відмову у виплаті середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Згідно довідки від 13.01.2026 №632/20/77 за період вересень 2025 щодо ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 1026883,15 гривень.

Відповідно до Довідки про середньомісячний і середньоденний заробіток ОСОБА_1 його середньоденне забезпечення складає 1579,87 гривень.

Згідно інформації про зарахування коштів, на картковий рахунок позивача було 02.12.2025 виплачено кошти в розмірі 130423,95 гривень.

Отже, при звільненні, позивачу належало до виплати 1157307,10 гривень (1026883,15 грн (виплачено у вересні 2025 року) + 130423,95 грн (виплачено 02.12.2025)), що було би повним розрахунком при звільненні позивача.

Відсоток невиплаченої суми позивачу становитиме 11% з розрахунку: 130423,95 грн. / 1157307,10 грн. х 100%.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців обчислюється наступним чином: 1579,87 грн (середньоденний заробіток) х 88 днів = 139028,56 гривень. Відтак, 11% від 139028,56 грн становитиме 15293,15 гривень, що і буде співмірною сумою відповідальності роботодавця за час затримки розрахунку при звільненні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23 зазначила, що розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин.

При цьому, у справі N 489/6074/23 розрахунки середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку здійснювались із врахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23 вважала справедливим підходом розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку враховуючи відсоткове співвідношенні суми заборгованості від загального розміру належних при звільненні виплат та зменшення відшкодування до суми, співмірної з порушенням.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином суд робить висновок, що позивач довів позовні вимоги, зокрема, щодо відповідальності відповідача за ст.117 КЗпП України за невчасний розрахунок при звільненні, яка (відповідальність) становитиме співмірну суму у розмірі 15293,15 гривень з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.10.2025 по справі N 489/6074/23 та встановлених обставин у справі, яка вирішується судом першої інстанції, що підтверджено доказами, які перевірено судом. 

Суд також звертає увагу на те, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити стосовно відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.09.2025 по 02.12.2025 в сумі 15293,15 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто три гривні п`ятнадцять копійок) гривень, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 липня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 НОМЕР_4 ) 	

Головуючий суддя 		А.І. Петричкович