Справа № 344/11039/26 
Провадження № 3/344/2741/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Андрусів Л.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 
за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

В С Т А Н О В И В: 

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення ЛВІ № 138 від 10.06.2026 року, зазначено, що 08.06.2026 року під час проведення перевірки посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 звірки з військовою частиною НОМЕР_2 встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 був відсутній без поважних причин. Старший солдат ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) оператор відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом. Так, відповідно до доповіді командира від 08.06.2026 року встановлено, що під час проведення ранкової перевірки особового в пункті НОМЕР_2 було виявлено відсутність старшого солдата ОСОБА_1 . У подальшому, відповідно встановлено, що 10.06.2026 року близько о 13 год. 00 хв. старшого солдата ОСОБА_1 затримано співробітниками зонального відділу ВСП у АДРЕСА_2 та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для передачі військовослужбовця до військової частини. У подальшому, відповідно до доповіді командира військової частини НОМЕР_2 , встановлено, що старшого солдата ОСОБА_1 співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» і триває по цей час. Отже, за викладених вище обставин, старший солдат ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем призваним по мобілізації, старший солдат на посаді оператора відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, вчинив(ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 КУпАП.
На розгляд справи ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідмовлявся про час та місце розгляду, однак, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.
Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд дійшов висновку, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
Згідно з вимогами ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини.
Згідно з до вимог ст. 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до вимог ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Об`єктивна сторона може мати наступні прояви: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби тривалістю до трьох діб; нез`явлення військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів тривалістю до десяти діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин у разі призначення або переведення тривалістю до десяти діб; нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу - це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі. Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї, стихійне лихо чи інші надзвичайні обставини, які підтверджені відповідними документами. 
Місцем служби, якщо воно не збігається з розташуванням частини, розуміється будь-яке місце, де військовослужбовець повинен у перебіг певного часу виконувати військові обов`язки або знаходитися за наказом чи дозволом начальника.
Місце несення військової служби визначається наказом командира військової частини, відповідно до якого військовослужбовець виконує свої обов`язки. Загальні правила щодо місця служби та обов`язків військовослужбовця містяться у Статуті внутрішньої служби та інших нормативних актах Міністерства оборони України, що регулюють порядок проходження військової служби.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суд повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення ЛВІ № 138 від 10.06.2026 року додано: доповідь за фактом неповернення з лікувального закладу військовослужбовцем військової служби по мобілізації 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ); розшукову довідку; копію військового квитка; відкриту інформацію. 
Згідно з доповіддю за фактом неповернення з лікувального закладу військовослужбовцем військової служби по мобілізації 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 від 08.06.2026 року, 08.06.2026 року на адресу старшого оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 від командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 надійшла доповідь (рапорт від 08.06.2026 року вх.№4-32/2/8530) за фактом неповернення з лікувального закладу військовослужбовцем військової служби по мобілізації 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 . Попередньо встановлено, що о 08 год. 00 хв. 08.06.2026 року під час перевірки особового складу відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в районі АДРЕСА_3 , виявлено відсутність в строю без поважних причин (неприбуття з лікувального закладу), оператора відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 . Даний військовослужбовець проходив лікування у «3 Міській Психіатричній Лікарні» м. Харків з 28.05.2026 року. Зі слів медичного персоналу лікарні, старший солдат ОСОБА_1 , під час перебування в лікувальному закладі, постійно порушував правила внутрішнього порядку, тому 06.06.2026 року йому відмовили у подальшому проходженні курсу лікування. В місце розташування особового складу підрозділу, так і не прибув. Пошукові заходи позитивних результатів не дали, зв`язатися з військовослужбовцем за допомогою мобільного зв`язку не вдається, на контакт не виходить, місце знаходження невідоме. Зброя старшого солдата ОСОБА_1 знаходиться у місці зберігання зброї підрозділу. Факт неповернення з лікувального закладу старшим ОСОБА_1 , подано в підсумковому бойовому донесенні 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 08.06.2026 року №145. Решта обставин з`ясовується.
Відповідно до розшукової довідки, встановлено, що 06.06.2026 року старший солдат ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ), залишив 3-тю Міську Психіатричну Лікарню м. Харків в якій перебував на лікуванні 28.05.2026 року. У місце розташування особового складу підрозділу відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в районі АДРЕСА_3 , так і не прибув. Зі слів медичного персоналу лікарні, старший солдат ОСОБА_1 , під час перебування в лікувальному закладі, постійно порушував правила внутрішнього порядку, тому йому відмовили у подальшому проходженні курсу лікування. На телефонні дзвінки старший солдат ОСОБА_1 не відповідає. Зброя старшого солдата ОСОБА_1 знаходиться у місці зберігання зброї підрозділу.
Згідно з відкритою інформацією, зазначено, що на виконання вимог окремого доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.01.2026 №2179/с повідомляємо, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 , 08.06.2026 року, Та станом на 10.06.2026 року направлений до військової частини НОМЕР_2 для поновлення на військовій службі. У зв`язку з вищевикладеним, та на виконання вимог окремого доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.01.2026 №2179/с, окремого доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.08.2025 №142249/с/2-2024, Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 3604, пропоную направити доповідь повернення/встановлення місцезнаходження військовослужбовця до органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та вищого командування. У разі вчинення військовослужбовцем повторного факту самовільного залишення військової частини або місця служби, не прибуття після завершення лікування, тощо, повідомляти встановленим порядком.
Протокол про адміністративне правопорушення № 138 від 10.06.2026 року щодо ОСОБА_1 містить суперечності. Зазначено, що солдат ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем призваним по мобілізації, старший солдат на посаді оператора відділення радіоелектронної боротьби НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, вчинив(ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 КУпАП. Проте, в матеріалах справи міститься інформація, що солдат ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 28.05.2026 року, а 06.06.2025 року йому було відмовлено у подальшому лікуванні.
Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу з лікувального закладу тривалістю до десяти діб є різними складами адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.
Одночасне відображення у протоколі різних об`єктивних ознак адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП вказує на суперечності обвинувачення.
Окрім того, у порушення вимог ст. 256 КУпАП, зазначена у протоколі про військове адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, щодо ОСОБА_1 - є неконкретною, неповною та не відповідає диспозиції вищевказаної норми цього Кодексу. У протоколі не відображені складові частини адміністративного правопорушення - суб`єкт та об`єктивна сторона. У протоколі обов`язково повинні бути відображені ознаки спеціального суб`єкту з посиланням на відповідні докази, які додаються до протоколу. Тобто, якщо особа, що притягується до адміністративної відповідальності, повинна бути військовослужбовцем, то потрібно зазначити, де, коли, яким наказом, та в період якого особливого стану ОСОБА_1 опинився на військовій службі та чи відповідає він критерію військовослужбовця. Щодо об`єктивної сторони: протокол повинен містити відомості, де, коли, при яких обставинах військовослужбовець порушив свої обов`язки, в чому вони полягають. Обмеження посиланням в протоколі про те, що було виявлено відсутність на військовій службі старшого солдата ОСОБА_1 , без конкретизації його проступку, не може містити складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП. 
Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.
Положеннями ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.
Суд принагідно зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. 
Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не доведені належними та допустимими доказами, наявні суттєвих недоліки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя Людмила АНДРУСІВ