Дата документу 04.06.2026	Справа № 554/1461/24	
 	Провадження № 2-о/554/76/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючий суддя: Сініцин Е.М., 
за участю секретаря: Кувіти М.М., 
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, –

В С Т А Н О В И В:

Заявник – ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення – факту проживання однієї сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування її на утриманні чоловіка, зазначивши заінтересованими особами – військову частину НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 . 
Заяву обґрунтовувала тим, що вона проживала разом з ОСОБА_3 з 1991 року, як дружина та чоловік, шлюб між ними був зареєстрований в 1992 році, від шлюбу мають двох вже повнолітніх дітей, але у зв`язку з життєвими обставинами вона вирішила оформити розірвання шлюбу, хоча вони продовжували проживати однією сім`єю як жінка та чоловік, але без реєстрації шлюбу, більше того вони ніколи не припиняли проживати разом.
Таке рішення прийняла через її захворювання, яке передбачало тривалий процес лікування на яке необхідно дуже багато коштів і у випадку якщо не вистачить коштів, позивачка планувала взяти на себе кредит для оплати свого лікування і не хотіла покладати на чоловіка обов`язок по відшкодуванню кредитних коштів. 
Після того, як питання її здоров`я набуло певної визначеності, тобто вони вже мали надію на те, що вона зможе жити з хворобою, вони продовжували жити однією сім`єю з чоловіком, але шлюб повторно не реєстрували, оскільки в цьому не вбачали нагальної потреби.
Під час шлюбу було придбано квартиру, в якій проживають за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру за адресою: АДРЕСА_2 для обладнання місця роботи, оскільки ОСОБА_3 займався ремонтом взуття, при цьому зазначає, що незважаючи на той факт що між ними було оформлено розірвання шлюбу у жовтні 2015 року, вони спільно набуте у шлюбі майно протягом 8 років не ділили, оскільки спільно користувались вказаним майном як одна сім`я.
За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки. 
ОСОБА_3 повністю її матеріально забезпечував, а вона займалась господарством. Кошти, які надавались ОСОБА_3 на утримання сім`ї, на її лікування, були для неї постійним і основним джерелом засобом для існування. 
ОСОБА_3 перебував на військовій службі захищаючи Україну та з 21 вересня 2022 року брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно зі Сповіщенням, він вважається зниклим безвісти 12 серпня 2023 року в районі н.п. с. Вербове, Пологівського району, Запорізької області. 
Шлюб не був зареєстрований, тому, для реалізації її права на отримання в майбутньому одноразової грошової допомоги, інших соціальних гарантій, а також набуття права на звернення до органів, установ, для отримання інформації відносно ОСОБА_3 , вона просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зник безвісти 12 серпня 2023 року, з 27 жовтня 2015 року без реєстрації шлюбу, а також, встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , який зник безвісті – 12 серпня 2023 року.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2024 року заява ОСОБА_1 залишена без руху, наданий строк для усунення недоліків.
28 квітня 2025 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назву Октябрського районного суду м. Полтави було змінено на «Шевченківський районний суд міста Полтави».
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 25 березня 2024 року у цивільній справі за вказаною заявою відкрито окреме провадження, призначено судове засідання.
В судовому засіданні заявниця та її представник – адвокат Висота І.А., викладені у заяві обставини підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити.
Заінтересована особа – військова частина НОМЕР_1 , направили заперечення проти заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій вказали, що до військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 також надійшла заява ОСОБА_2 , батька зниклого безвісти ОСОБА_3 , з аналогічним наміром отримання грошового забезпечення свого сина. Зазначене, на їхню думку, може свідчити про подальше виникнення спору про право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_3 . Просили врахувати пояснення та закрити провадження у цивільній справі.
Заінтересована особа – Міністерство оборони України, направили пояснення у справі, в який зазначило, що від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України. Таким чином у заявниці фактично виник спір, зокрема з військовою частиною НОМЕР_1 , яка здійснює виплати відповідного грошового забезпечення, передбаченого п.7 «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884, що виключає можливість розгляду даної заяви в порядку окремого провадження, тому, справа підлягає залишенню без розгляду.
Заінтересована особа – ОСОБА_2 , направив пояснення у справі, в яких зазначив, що після ознайомлення з заявою його невістки, ОСОБА_1 , яка є предметом розгляду у справі №554/1461/24, зазначає, що він ОСОБА_2 погоджується з обставинами викладеними у заяві та підтверджує що його син ОСОБА_3 та його невістка ОСОБА_1 з 27 жовтня 2015 року постійно проживають однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а також що його невістка, ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні. 
Суд, дослідивши заяви заявниці та заінтересованих осіб, надані ними докази та документи, вислухавши свідків, дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:
1) родинних відносин між фізичними особами;
2) перебування фізичної особи на утриманні;
3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;
5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;
7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;
8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;
9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Заявниця просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зник безвісти 12 серпня 2023 року, з 27 жовтня 2015 року без реєстрації шлюбу, а також, знаходження її на утриманні ОСОБА_3 , який зник безвісти 12 серпня 2023 року, на підтвердження чого надає письмові докази.
Судом встановлено, що заявниця проживала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , шлюб розірвано 27.10.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .
Під час зареєстрованого шлюбу народились діти – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвами про народження. 
До 27.10.2015 року подружжя придбало нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 , та квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується копіями Договорів купівлі-продажу від 24 вересня 1997 року, та від 16.10.2012 року. 
Обставини про захворювання позивачки, що змусило її офіційно розірвати шлюб, підтверджені копією довідки Національного інституту раку від 02.06.2014 року виданої на ім`я заявниці; копією Виписного епікризу Українського науково-практичного центру ендокринної хірургії, трансплантації ендокринних органів і тканин №788 від 22.04.2014 року, на ім`я ОСОБА_1 ; копією довідки до акта огляду МСЕК на ім`я ОСОБА_1 ..
В судовому засіданні, свідок ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю з моменту реєстрації шлюбу і після 27 жовтня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, робили ремонти, підтримували один одного, виховували спільних дітей та онуків. Проживали окремо близько двох тижнів, коли ОСОБА_1 приймали радіаційні ліки для одужання, що могло вплинути на стан здоров`я ОСОБА_3 .. Після 27 жовтня 2015 роки справляли весілля дітей разом і ніші свята, жили однієї сім`єю, ОСОБА_1 займалась господарством, а ОСОБА_3 заробляв кошти ремонтом взуття. У них був спільний бюджет. ОСОБА_8 віддав свою банківську кратку заявниці, яка сплачувала за комунальні послуги та на інші потреби, хоча ОСОБА_8 особисто також часто купував їжу. Після того, як ОСОБА_3 був мобілізований, банківська картка була залишена ним заявниці. Вони спілкувалися що дня, підтримували один одного до дня зникнення без вісті ОСОБА_8 , після чого на ім`я дружини – заявниці надійшло сповіщення. 
Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні, підтвердила, що знає сім`ю ОСОБА_5 з 2015 року, і не могла припускати, що шлюб між ними розірваний. Вони разом проживали, вели господарство, піклувалися один за одного, мали спільний бюджет. 
Свідок ОСОБА_10 надав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , вказавши, що знає родину з 1997 року, які жили дружньо, як єдина сім`я, в тому числі і з 2015 року. 
Суд бере до уваги письмові пояснення дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , які стверджують про спільне проживання мати з батьком з 27.10.2025 року та знаходження мати на його утриманні, оскільки ці пояснення узгоджуються з іншими доказами по справі. 
Особистими документами на ім`я ОСОБА_3 , а саме: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ; паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 ; паспортом громадянина України НОМЕР_5 , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 13 грудня 1996 року; трудовою книжкою серії НОМЕР_6 від 22.08.1984 року; Комсомольським квитком № НОМЕР_7 від 23 вересня 1980 року; атестатом про середню освіту № НОМЕР_8 ; свідоцтвом про навчання по програмі водіїв транспортних засобів категорії «С» № 2543854; екзаменаційною карткою водія; водійським посвідченням серії НОМЕР_9 ; дипломом № НОМЕР_10 від 30 червня 1984 року, випискою до диплому № НОМЕР_10 від 30 червня 1984 року. та іншими, підтверджується спільне проживання заявниці з ОСОБА_3 в період часу після 2015 року по час його зникнення без вісті.
Копіями фотознімків із зображенням ОСОБА_8 з грибами, в компанії людей із п`яти осіб, біля новорічної ялинки, в компанії людей з чотирьох осіб, з зображенням разом з заявницею ОСОБА_1 , також підтверджуються спільне проживання після 2015 року. 
Крім того, суд бере до уваги копії знімків екрану мобільного пристрою із зображенням смс-чату під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з розмовами побутового характеру, що свідчать у сукупності з іншими докази, підтримання стосунків після того, як ОСОБА_8 був мобілізований. 
Копією Акту службового розслідування щодо зникнення безвісти ОСОБА_3 , копією довідки військово-лікарської комісії та мобілізаційне розпорядження на ім`я ОСОБА_3 ; копією листа-відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04 січня 2024 року №1/215; копією листа-запиту ВЧ НОМЕР_1 №922 від 01 листопада 2023 року; копією Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 16 жовтня 2023 року № 3384; копією листа ВЧ НОМЕР_1 від 13 лютого 2024 року №885; копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2022 №248; копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 21.08.2023 року №1075; копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2023 року №1075; копія сповіщення сім`ї (близьких родичів) на тих хто зник безвісті №113 від 25 вересня 2023 року, підтверджується, що ОСОБА_1 була зазначена самим ОСОБА_3 як його дружина. 
У Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Критеріями спільного проживання є спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. 
Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. 
Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 тому суд повинен встановити цей період часу.
Суд вважає, що заявницею обґрунтовані вимоги і надані докази на підтвердження зазначених нею обставин про проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. 
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення юридичного факту, тому вважає можливим встановити факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 27 жовтня 2015 року по зникнення безвісті – 12 серпня 2023 року,
З наданих заявницею копій довідок про доходи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за 2019-2023 роки; банківських магнітних карт №5168745121033861 та № 4790729930244470 на ім`я ОСОБА_3 ; банківських квитанцій Приватбанку про сплату комунальних послуг за 2019 - 2023 роки; пенсійним посвідченням № НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_1 ; а також випискою з карткового рахунку заявниці (окремі операції надходження коштів) по картці/рахунку ОСОБА_1 від 05.02.2024 року №RMODSSMІАG6118N6 підтверджується перерахування коштів у розмірі 25 000 гривень ОСОБА_3 (під час виконання військових обов`язків) заявниці, на загальну суму 150 000 гривень.
На підставі наданих заявницею доказів, суд вважає, що допомога, яка надавалась ОСОБА_3 була для заявниці ОСОБА_1 постійним і основним джерелом засобів для існування, про що в судовому засіданні також підтвердили свідки  ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .. 
Суд вважає, що заявницею обґрунтовані вимоги і надані докази на підтвердження зазначених нею обставин в заяві. 
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення юридичного факту, тому вважає можливим встановити факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1 з 27 жовтня 2015 року по дату зникнення безвісті – 12 серпня 2023 року, а також факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , який зник безвісті – 12 серпня 2023 року.
Що стосується позиції заінтересованих осіб - військової частина НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, з зазначенням, що ОСОБА_2 , батько зниклого безвісти ОСОБА_3 , подав заяву про отримання грошового забезпечення свого сина, тому, вони вважають, що існує спір про право, на підставі чого, заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в окремому провадженні і просять залишити її без розгляду, суд зазначає, що даний спір може виникнути між заявницею та ОСОБА_3 , і це лише їх право, а у військової частина НОМЕР_1 та Міністерства оборони України в цій справі таке право відсутнє. 
В Постанові Верховного Суду від 03.03.2026 року №759/12913/24, провадження №61-13907св25 висновано: «Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір - це суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Спір має бути справжнім і серйозним, а не гіпотетичним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для права, про яке йдеться, а лише слабкий зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 березня 2022 року у справі "Grzeda v. Poland", № 43572/18, § 257). Згідно з принципом процесуальної економії штучне "подвоєння" судового процесу є неприпустимим з огляду на те, що вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, про що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала (постанови від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16, від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16). Як вже зазначалося, суб`єктивні права не можуть бути об`єктом захисту в окремому провадженні, оскільки не можуть бути предметом судової діяльності матеріальні правовідносини. Матеріально-правовий спір в окремому провадженні не вирішується, а встановлюються факти та стани, що мають юридичне значення. Зазначене унеможливлює штучне "подвоєння" процесу, яке можливе, як правило, лише в позовному провадженні, де наявний спір про право. А в окремому провадженні встановлюється лише юридичний факт або стан. Інший підхід до вирішення цього питання може призвести до висновку про "зайвість" у ЦПК України норм про окреме провадження та встановлення певних юридичних фактів… 
Однак на етапі встановлення юридичного факту перебування особи на утриманні публічно-правовий спір між позивачем та суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення одноразової грошової допомоги, ще не виник. Заперечення суб`єкта владних повноважень про те, що факт не підтверджений належними доказами, самі собою не свідчать про існування спору про право.
Публічно-правовий спір може виникнути (але не обов`язково) у тому випадку, якщо після встановлення судом факту перебування особи на утриманні загиблого військовослужбовця суб`єкт владних повноважень відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав, які не пов`язані з доведеністю факту утримання…
За такого правового регулювання можна зробити висновок, що в таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Саме для таких цілей чинним процесуальним законодавством (частина шоста статті 294, частина четверта статті 315 ЦПК України) передбачено, що факт перебування особи на утриманні може розглядатися у позовному провадженні у порядку цивільного судочинства.
У постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду розглядала питання юрисдикційності справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги, де, серед іншого, виснувала, що між особою і Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Сформовані у зазначеній постанові висновки є правозастосовними до цих правовідносин про встановлення факту перебування заявника на утриманні загиблого військовослужбовця, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу також передбачено частиною першою статті 315 ЦПК України і метою встановлення факту є призначення і виплата одноразової грошової допомоги».
Враховуючи висновки Верховного Суду, суд вважає, що клопотання заінтересованих осіб - військової частина НОМЕР_1 та Міністерства оборони України, про залишення заяви без розгляду з зазначенням про спір між заявницею ОСОБА_1 і батьком зниклого безвісті ОСОБА_2 є безпідставним і не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.76,81,263-265, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи – військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, – задовольнити.
Встановити факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 27 жовтня 2015 року по зникнення безвісті – 12 серпня 2023 року.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , який зник безвісті – 12 серпня 2023 року.
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заявниця – ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_11 .
Заінтересовані особи:
ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП – невідомо. 
Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 , ЄДРПОУ – НОМЕР_12 . 
Міністерство оборони України, адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд.6, ЄДРПОУ – 00034022.
Повний текст судового рішення виготовлено 08 червня 2026 року. 

Суддя Е.М. Сініцин.