Справа № 550/110/26
Провадження № 2/545/1500/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2026 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Путрі О.Г.,
при секретарі Литвинову В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Предстаник позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.10.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1457-7447. Відповідно до умов кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах:сума кредиту 20 000 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 30 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка - 1% в день; стандартна % ставка: 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору; 0,75% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1457-7447 від 17.12.2024 року про надання відповідачу додаткових коштів у кредит в сумі 2 000 грн. Цією угодою сторони домовилися продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї угоди. З урахуванням цього строк кредитування за договором становить:434 дні.
Відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1457-7447 від 09.10.2024 року в розмірі 83 386 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за кредитом, 62 596 грн. заборгованість за відсотками, заборгованість по комісії – 300 грн., заборгованість по штрафам – 490 грн. Також прохав стягнути судові витрати.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27.03.2026 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02.06.2026 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з?вився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
02.06.2026 року відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Крім того долучила заяву, згідно якої вказала, що у період дії воєнного стану, позичальник звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені).
В судове засідання, 01.07.2026 року не з?явилася, в заяві, що була подана нею 02.06.2026 року, прохала розгляд справи провести без її участі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.10.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1457-7447. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором НОМЕР_1 . (а.с.12-23).
Згідно п.4.1. Договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 20 000 гривень.
Згідно п.4.7. та п.4.8. Договору тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Базовий період складає 30 календарних днів.
Згідно п.4.10, п.4.11 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою; 0,75 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту.
Відповідно до п.4.13. Договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів (до 08.10.2025) з моменту перерахування кредиту позичальнику.
Відповідно до п.п.4.17. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 66750 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.
17.12.2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1457-7447, згідно якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 000 грн.(зворот а.с.34-а.с.36).
Сторони домовились продовжити строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього, строк кредитування становить 434 дні.
Позивач видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про успішне перерахування платежу на карту отримувача (Відповідача) 09.10.2024 року в розмірі 20 000 грн., 17.12.2024 року в розмірі 2 000 грн., чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі (а.с.38).
Згідно повідомлення АТ «Банк «Український капітал» від 08.04.2026 року, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в банку видавалась картка №4302530010640707. 09.10.2024 року на вказану картку були перераховані кошти в розмірі 20 000 грн., 17.12.2024 року кошти в розмірі 2 000 грн. (а.с.97-105).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1457-7447 від 09.10.2024 року станом на 10.12.2025 року, за відповідачем обраховується заборгованість на загальну суму 83 386 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за кредитом, 62 596 грн. заборгованість за відсотками, заборгованість по комісії – 300 грн., заборгованість по штрафам – 490 грн. Нарахування заборгованості відповідачем здійснювалось за період з 09.10.2024 року по 10.12.2025 року, тобто в межах строку дії кредитного договору.
З вказаного розрахунку вбачається, що відповідач вносив кошти в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 18 790 грн.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Щодо стягнення заборгованості за комісією.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому стягненні її з відповідача.
Так, п. 4.11. комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту. Згідно п.2.6 додаткової угоди до договору від 17.12.2024 року, комісія за видачу додаткових коштів у кредит становить 15 % від суми додаткових коштів.
Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач в погашення комісії сплатив 3000 грн., розмір несплаченої комісії становить 300 грн.
Таким чином, підлягає задоволенню позовна вимога у частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за отримання кредитних коштів, оскільки, остання передбачена умовами кредитного договору.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 490 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Приймаючи до уваги те, що сума заборгованості за штрафом за кредитним договором №1457-7447 в розмірі 490 грн. було нараховано відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, а тому позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 490 грн., до задоволення не підлягає.
Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, 490 грн. були спрямовані позивачем на погашення заборгованості за штрафом. Вказані кошти підлягають зарахуванню у суму погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача за кредитним договором №1457-7447 підлягає стягненню заборгованість в розмірі 82 406 грн. (20 000 грн. (заборгованість за кредитом) + 62 596 грн. (відсотки) + комісія за надання кредиту 300 грн. - 490 грн. (зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за штрафом = 82 406 грн.), а тому позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суд задовольняє частково.
Щодо стягнення судового збору.
Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що зокрема у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, а позивачем відповідно до платіжної інструкції №3690 від 15.01.2026 року при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн., тому суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1331,2 грн. з державного бюджету.
Оскільки позивачу буде компенсовано 50 відсотків сплаченого ним судового збору за рахунок держави, тому відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача слід стягнути на його користь понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 1331,2 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265, 352 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407) заборгованість за Кредитним договором № 1457-7447 від 09.10.2024 року в розмірі 82 406 (вісімдесят дві тисячі чотириста шість гривень).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», сплачений судовий збір в сумі 1331,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» судовий збір в розмірі 1331,20 грн., сплачений відповідно до платіжної інструкції №3690 від 15.01.2026 року, оригінал якої зберігається в матеріалах справи.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           О.Г.Путря