Постанова
Іменем України
30 червня 2026 року
м. Київ
Справа № 199/1061/25
Провадження № 61-15417св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є:
заявниця - ОСОБА_1 (далі - заявниця), інтереси якої представляє адвокат Борейко Надія Олександрівна (далі - адвокат заявниці),
заінтересовані особи - Військова частина НОМЕР_1 (далі - військова частина), Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
про встановлення факту смерті особи
за касаційною скаргою заявниці на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року, яке ухвалив суддя Авраменко А. М., і постанову Дніпровського апеляційного суду від 5 листопада 2025 року, яку ухвалила колегія суддів у складі Ткаченко І. Ю., Свистунової О. В., Пищиди М. М.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1. Заявниця була одружена із військовослужбовцем, якийзник безвісти під час виконання обов`язку із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації. З огляду на те, що у заявниці не було документів, на підставі яких можливо зареєструвати смерть її чоловіка, вона звернулася до суду з проханням встановити факт його смерті.
2. Суд першої інстанції виснував, що немає достовірних відомостей про загибель чоловіка заявниці; факт його смерті не можна підтвердити показанням свідка. Також зазначив про можливість заявниці звернутися до суду із заявою про оголошення її чоловіка померлим. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та навів аналогічні мотиви. Заявниця вважала судові рішення помилковими. Наполягала на тому, що суди не належно не оцінили всі докази, які є у матеріалах справи.
3. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на питання про те, чи можна задовольнити заяву про встановлення факту смерті військовослужбовця на підставі письмових пояснень іншого військовослужбовця-очевидця події за відсутності інших даних, які об`єктивно підтверджують саме смерть та її обставини. Вирішив, що не можна. Якщо беззаперечних доказів смерті немає, заявниця може звернутися до суду із заявою про оголошення її чоловіка померлим.
(2) Зміст заяви
4. У січні 2025 року заявниця звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити юридичний факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 (далі - чоловік заявниці) - у м. Бахмуті Донецької області під час виконання бойового завдання під час заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій на тимчасово окупованій території України. Мотивувала так:
4.1. 2 березня 2022 року чоловіка заявниці мобілізував ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4.2. 25 січня 2023 року під час ведення бойових дій чоловіка заявниці зник безвісти поблизу м. Бахмута. 
4.3. 7 лютого 2023 року вона звернулась до правоохоронних органів із заявою, що втратила зв`язок із чоловіком через військову агресію російської федерації та бойові дії поблизу м. Бахмута. За наслідками звернення розпочалося кримінальне провадження за частиною першою статті 115 КК України.
4.4. Факт загибелі чоловіка заявниці під час бойових дій підтвердив у письмових поясненнях військовослужбовець ОСОБА_3 (далі - очевидець), який бачив, як у рів, у якому перебував чоловік заявниці, прилетів снаряд, від якого у повітря вилетіла каска. Стверджував, що факт загибелі може також підтвердити інший військовослужбовець.
4.5. Згідно з актом службового розслідування чоловіка заявниці слід вважати таким, що зник безвісти, за відсутності інформації про місце його перебування (знаходження), а також об`єктивних відомостей щодо його загибелі (смерті) або знаходження у полоні.
4.6. Долучені до заяви докази підтверджують саме факт загибелі її чоловіка під час безпосередньої участі у бойових діях.
(3) Зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
5. 14 березня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні заяви. Мотивував так:
5.1. Факт смерті чоловіка заявниці 25 січня 2023 року за викладених у заяві обставин, у зазначені дату та місці є недоведеним.
5.2. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо початку кримінального провадження не є належним доказом саме факту смерті чоловіка заявниці у певні день, час, місці, за певним обставин. Він підтверджує лише факт початок кримінального провадження за фактом втрати заявницею зв`язку з її чоловіком; досудове розслідування триває, судового рішення, яке було би преюдиційним для розгляду цієї цивільної справи, немає.
5.3. Документи, які склали посадові особи військової частини НОМЕР_1 , лист Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу Збройних Сил України, витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, не тільки не підтверджують факт смерті чоловіка заявниці, але й спростовують твердженням про те, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бахмуті під час виконання бойового завдання зник безвісти, бо немає відомостей, достовірної інформації та доказів, які б дозволяли стверджувати про його загибель.
5.4. Письмові нотаріально посвідчені пояснення військовослужбовця-очевидця не можна взяти до уваги як показання свідка та покласти їх в основу позитивного рішення суду. Такі письмові пояснення за змістом і призначенням не є письмовим доказом. Їх слід оцінювати як покази свідка-очевидця події. Однак за змістом статей 69, 76, 90, 229, 230, 233 ЦПК України суд безпосередньо допитує свідка та сприймає його показання у судовому засіданні під час розгляду справи після встановлення особи свідка, роз`яснення йому прав і обов`язків, попередження про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України та приведення до присяги. Можливість оголосити на судовому засіданні письмові показання свідків передбачена у статті 233 ЦПК України лише для двох випадків, які не стосуються ситуації очевидця. 
Опитування свідка нотаріусом чи іншою особою за ініціативою учасника справи, його представника до звернення до суду із відповідною заявою окремого провадження закон не передбачає. 
Тому письмові пояснення очевидця, на яких ґрунтується вимога заявниці про встановлення факту смерті її чоловіка, не є допустимим доказом. За змістом цих пояснень він не бачив тіла чоловіка заявниці після імовірної загибелі останнього. Висновок про його смерть зробив на підставі того, що за подій і обставин, які бачив, чоловік заявниці залишитись в живих не міг.
Заяву про виклик очевидця для допиту як свідка заявниця не подала.
5.5. З огляду на зміст статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які засвідчують цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
6. 5 листопада 2025 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. Навів аналогічні мотиви. 
(4) Провадження у суді касаційної інстанції
7. 8 грудня 2025 року адвокат заявниці сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 37066/0/220-25 від 8 грудня 2025 року). Просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення заяви.
8. 6 лютого 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою поновив заявниці строк на касаційне оскарження, відкрив касаційне провадження за її касаційною скаргою та витребував справу із суду першої інстанції.
9. 26 червня 2026 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про призначення справи до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
10. Заявниця мотивувала касаційну скаргу так:
10.1. Суди першої й апеляційної інстанцій застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах: 
- Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 756/5840/23, від 15 жовтня 2025 року у справі № 161/13331/24, від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23, від 24 квітня 2024 року у справі № 756/5840/23, 
- Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, 
- Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц, 
- Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц.
10.2. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржене рішення, неналежно оцінив такі докази: (1) акт службового розслідування від 12 березня 2023 року; (2) нотаріально засвідчені письмові пояснення військовослужбовця-очевидця; (3) витяг із наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 12 березня 2023 року про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця-чоловіка заявниці.
(2) Позиції інших учасників справи
11. 25 лютого 2026 року військова частина сформувала у системі «Електронний суд» відзив на касаційну скаргу (вх. № 5861/0/220-26 від 25 лютого 2026 року). Просила цю скаргу задовольнити. Мотивувала так:
11.1. Правильними є доводи заявниці про те, що суд невірно оцінив докази у справі та виснував про недоведеність факту смерті військовослужбовця, який загинув під час ведення бойових дій поблизу м. Бахмута - місця активних бойових дій.
11.2. Факт смерті чоловіка заявниці підтверджують: акт службового розслідування від 12 березня 2023 року; нотаріально засвідчені письмові пояснення військовослужбовця-очевидця; витяг із наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 12 березня 2023 року про результати службового розслідування по факту зникнення безвісти військовослужбовця; запис у журналі бойових дій. 
11.3. У листі № 188/4/4033 від 23 грудня 2024 року Центральне управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу Збройних Сил України зазначило, що в управлінні є інформація щодо зникнення безвісти чоловіка заявниці, є геолокація місця його зникнення, зазначені дані внесені до інтерактивної карти з обмеженим доступом, яку використовують пошукові групи. З огляду на тимчасову окупацію території навколо м. Бахмута та його критичну близькість до району ведення активних бойових дій евакуація полеглих оборонців України ускладнена, реалізація пошуково-евакуаційних заходів українськими пошуковими групами на тій території тимчасово обмежена та проводиться залежно від активності противника й обстановки на лінії бойового зіткнення. 
11.4. Станом на 23 грудня 2024 року серед полеглих оборонців України, репатрійованих із тимчасово окупованих територій України, загиблого чоловіка заявниці російська сторона не передавала.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції
12. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 6 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою заявниці на підставах, визначених у пунктах 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
13. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
14. З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження.
(2) Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій
(2.1) Чи можна задовольнити заяву про встановлення факту смерті військовослужбовця на підставі письмових пояснень іншого військовослужбовця-очевидця події за відсутності інших даних, які об`єктивно підтверджують саме смерть та її обставини?
15. Заявниця просила встановити факт смерті її чоловіка, який зник безвісти під час ведення бойових дій поблизу м. Бахмута. Суди першої й апеляційної інстанцій відмовили у задоволенні заяви через недоведеність факту смерті чоловіка заявниці. Роз`яснили їй можливість звернутися до суду із заявою про оголошення чоловіка померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Заявниця оскаржила судові рішення. Наголосила, що суди обох інстанцій неналежно оцінили докази, які підтверджують загибель чоловіка під час виконання бойового завдання. 
16. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за обставин цієї справи з доводами заявниці не погоджується та вважає правильним висновок судів про те, що вона може звернутися до суду із заявою про оголошення її чоловіка померлим, а не про встановлення факту його смерті.
(2.1.1) Законодавство та судова практика
17. Цивільне законодавство передбачає декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: (1) тривала безвісна відсутність, тобто, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; (2) особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; (3) за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; (4) якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, суд може оголосити її померлою після спливу двох років із дня закінчення воєнних дій; суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. mutatis mutandisпостанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17).
18. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
19. Є два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий, які за змістом є взаємовиключними (див. mutatis mutandisпостанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22). 
20. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). 
21. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
22. Чинний цивільний процесуальний закон відніс до юрисдикції загального суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, які мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можна оскаржити до адміністративного суду. Юридичні факти, які належить встановлювати у судовому порядку, суд встановлює за правилами ЦПК України (див. mutatismutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (пункти 107, 117)).
23. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: (1) факти повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян (для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення); (2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; (3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази того, що він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який би посвідчував факт, але йому відмовили через відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); (4) чинне законодавство не передбачає інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів (див. mutatis mutandisпостанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20).
24. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України).
25. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).
26. У ЦПК України є чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи державної реєстрації актів цивільного стану можуть видати свідоцтво про смерть:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України) (див. mutatis mutandisпостанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2026 року у справі № 754/13452/25, від ).
27. Вказані процедури різняться між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 24 грудня 2025 року у справі № 132/611/25).
28. Суд розглядає справи про встановлення фактусмерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).
29. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац другий частини першої статті 317 ЦПК України).
30. Підставами для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, які можуть підтвердити ті обставини, про які стверджує заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю (див. mutatismutandis постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 756/5840/23, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2026 року у справі № 754/13452/25).
31. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (див. mutatis mutandis постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23).
32. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
33. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша та друга статті 78 ЦПК України).
34. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
(2.1.2) Факти справи
35. За обставинами справи:
- заявниця була одружена з військовослужбовцем, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після початку 24 лютого 2022 року повномасштабного вторгнення на територію України був мобілізований до лав Збройних Сил України. Це підтверджують: копії свідоцтва про шлюб, паспортів, військового квитка, документів, складених командуванням військової частини, у складі якої проходив військову службу чоловік заявниці;
- за змістом повідомлення на зниклого безвісти, акта службового розслідування, витягу з наказу командира військової частини від 17 березня 2023 року, витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, листа Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу Збройних Сил України від 23 грудня 2024 року чоловік заявниці до моменту евакуації його тіла або до моменту отримання інформації стосовно його місця перебування та стану вважається таким, що зник безвісти 25 січня 2023 року під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій; інформація про його місце перебування (знаходження) невідома; відсутні об`єктивні відомості щодо його загибелі (смерті) або знаходження у полоні;
- згідно з копією витягу з журналу бойових дій військової частини (за книгою обліку №16/окп/т) за 25 січня 2025 року внаслідок мінометного обстрілу чоловік заявниці зник безвісти;
- 8 лютого 2023 року за заявою заявниці ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розпочало кримінальне провадження № 12023041630000126 за частиною першою статті 115 КК України за фактом втрати заявницею зв`язку із її чоловіком унаслідок бойових дій поблизу м. Бахмута;
- згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (станом на 25 січня 2023 року) (надалі - Перелік) Бахмутський район (Часовоярська міська територіальна громада) на той час був територією, де велися активні бойові дії;
- чоловік заявниці не перебуває у полоні, що підтверджують відповіді Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, від 23 вересня 2024 року та від 19 вересня 2025 року.
(2.1.3) Застосування норм до фактів справи
36. Заявниця на підтвердження вимоги заяви надала, зокрема, копії документів, які склали посадові особи військової частини, у складі якої проходив військову службу чоловік заявниці, листа Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу Збройних Сил України, нотаріально посвідчених письмових пояснень очевидця, витягів із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин і з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
37. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що акт службового розслідування, витяг із наказу командира військової частини від 17 березня 2023 року, витяг із журналу бойових дій військової частини, витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, повідомлення на зниклого безвісти, лист Центрального управління цивільно-військового співробітництва Генерального штабу Збройних Сил України від 23 грудня 2024 року, вказують на те, що чоловік заявниці зник безвісти, а витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо початку кримінального провадження за частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України - на існування кримінального провадження за фактом втрати заявницею зв`язку із її чоловіком унаслідок бойових дій поблизу м. Бахмута, а не на факт смерті. Беззаперечних доказів саме загибелі (смерті) чоловіка заявниці немає.
38. Суд першої інстанції помилково вважав недопустимим доказом нотаріально засвідчену заяву очевидця з його поясненнями. Немає жодних даних про те, що заявниця отримала такі пояснення з порушенням порядку, встановленого законом, унаслідок чого відповідна заява стала недопустимим доказом за змістом частини першої статті 78 ЦПК України. Показання свідка (частина перша статті 90 ЦПК України) та письмові докази (частина перша статті 95 ЦПК України) є різними засобами доказування (частина друга статті 76 ЦПК України). Те, що очевидець був свідком певної події та міг бути допитаний безпосередньо у суді як свідок згідно з установленою процесуальним законом процедурою, не зумовлює недопустимість його письмових пояснень. Останні не є показаннями свідка, але суд може оцінити ці пояснення як письмовий доказ у сукупності з іншими доказами, які для мети встановлення факту смерті мають беззаперечно підтверджувати цей факт.
39. Апеляційний суд зауважив, що докази, які надала заявниця, включно з поясненнями очевидця, у сукупності достовірно не засвідчують смерть її чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами. Тому правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що заявниця має можливість звернутися до суду із заявою про оголошення її чоловіка померлим. Встановлення обставин справи та переоцінка доказів за змістом частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі компетенції Верховного Суду.
(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(3.1) Щодо суті касаційної скарги
40. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанціїта апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 409 ЦПК України).
41. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частини перша та друга статті 410 ЦПК України).
42. З огляду на висновки цієї постанови щодо застосування юридичних норм касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
у х в а л и в:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 5 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий		В. І. Крат	
Судді		Д. А. Гудима	
		І. О. Дундар	
		Є. В. Краснощоков	
		П. І. Пархоменко