УХВАЛА

24 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 947/17470/24
провадження № 61-4516ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до Одеської міської ради про визнання протиправним рішення та визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2026 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», звернувся 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року у цій справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору 
у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником до касаційної скарги додано квитанцію від 05 квітня 2026 року 
№ 4861-2193-9885-9370 про сплату судового збору в розмірі 24 224,00 грн.

Разом з тим, на день подання касаційної скарги неможливо встановити точний розмір судового збору за подання касаційної скарги. 

Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову 
у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - визначається вартістю майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 серпня 2020 року у справі 
№ 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначила, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви 
про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову 
(пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року 
у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18)). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. 
Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Тому вимога у цій справі в частині визнання права власності ОСОБА_1 
на земельну ділянку має майновий характер, оскільки підлягає грошовій оцінці, проте судові рішення судів попередніх інстанцій та матеріали касаційного провадження не містять відомостей про ціну позову (вартість спірної 
земельної ділянки, кадастровий номер 5110136900:45:007:0005, площею 0,0600 га, 
за адресою: АДРЕСА_1 ). 

Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору, є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність 
в Україні»).

За приписами статті 5 Закону України «Про оцінку земель» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку може бути нормативною 
і експертною. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав 
на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки. Натомість нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом) як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) 
і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно 
із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Належними доказами на підтвердження вартості земельної ділянки, із якої необхідно визначити ціну позову та відповідно розмір судового збору, є, зокрема, звіт про оцінку майна з висновком про його вартість, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості аналогічного майна в районі місцезнаходження спірного майна тощо.

Отже, заявнику необхідно зазначити інформацію про ціну позову, виходячи 
з вартості спірного нерухомого майна (станом на дату подання позову до суду), надати належні докази на підтвердження такої вартості (наприклад, висновок експерта, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості аналогічного майна в районі місцезнаходження спірного майна тощо), з урахуванням наведеного самостійно відповідно до вимог закону визначити розмір судового збору та у разі необхідності доплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

Таким чином, виходячи із наведених норм права, якщо заявник відповідно 
до ухвали суду у встановлений строк усуне недоліки касаційної скарги, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду. 

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк