ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 р.	Справа № 520/1870/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 р. (ухвалене суддею Котеньовим О.Г., повний текст якого складено 05.01.2026 р.) по справі № 520/1870/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД АЛКО» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД АЛКО» (в подальшому – ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати, винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення від 09.10.2024 р. № 00572880701, № 00573050701, № 00573120701, №00573170701.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
У судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без мін.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що фахівцями контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2021 р. по 30.06.2024 р., валютного законодавства за період з 01.10.2021 р. по 30.06.2024 р., з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.10.2021 р. по 30.06.2024 р. та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт від 10.09.2024 р. № 42242/20-40-07-01-05/39496546, за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 140.4.4 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 16634 800 грн. та до зменшення від`ємного значення об`єкту оподаткування на суму 10491210 грн.; п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового Кодексу України, що призвело до незабезпечення зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської звітності, інших документів, інформації, з питань обчислення і сплати податків та зборів; п. 198.1, 198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 6921505 грн.
На підставні висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення № 00572880701 від 09.10.2024 р., про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 24952200 грн., у тому числі за основним платежем 16634800 грн., штрафними санкціями 8317400 грн.; податкове повідомлення-рішення № 00573050701 від 09.10.2024 р. про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 10491210 грн.; податкове повідомлення-рішення № 00573120701 від 09.10.2024 р. про застосування штрафної (фінансової) санкції в сумі 1020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської звітності, інших документів, інформації, з питань обчислення і сплати податків та зборів; податкове повідомлення-рішення № 00573170701 від 09.10.2024 р. про визначення грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 10382257 грн. у тому числі за основним платежем 6921505 грн., штрафними санкціями 3460752,50 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення необґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягають скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в подальшому – ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу. Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.
Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Згідно з пп. 134.1.1. п. 131.1 ст. 131 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (абзаци 1, 2 пункту 198.2 статті 198 ПК України).
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197,підрозділу 2 розділ XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтвердженими деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних. Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку; міжнародні стандарти фінансової звітності (далі - міжнародні стандарти) - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах: повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв`язку з чим особисте майно та зобов`язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства; послідовність - постійне (з року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у державному секторі, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; безперервність - оцінка активів та зобов`язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати й надалі; нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюються в єдиній грошовій одиниці; інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі залежно від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що правові наслідки у вигляді виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту та заявлення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість пов`язуються з фактичним здійсненням господарських операцій, які мають бути підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальний рух активів, при цьому окремі недоліки у таких документах самі по собі не є підставою для невизнання господарських операцій за умови, що вони дозволяють ідентифікувати їх зміст, обсяг та учасників.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 19.03.2026 р. у справі № 620/10503/24.
Судовим розглядом встановлено, що 01.12.2021 р. між ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» та ТОВ «КОК ПРАЙМ» укладений договір поставки № 01/12/2021, умовами якого встановлено, що Постачальник (ТОВ «КОК ПРАЙМ») зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю (ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО»), а Покупець – прийняти і оплатити алкогольні напої, в асортименті, партіями згідно накладних на умовах та в порядку, визначених цим Договором.
ТОВ «КОК ПРАЙМ» здійснювало діяльність з реалізації алкогольних напоїв на підставі ліцензії на право здійснення оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) від 10.09.2021 р. реєстраційний номер 990208202100062.
Відповідно до п. 1.2. Договору поставки № 01/12/2021 від 01.12.2021 р., Постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості, асортименті та за цінами визначених у видаткових накладних, що с невід`ємними частинами даного Договору. Партією товару вважається найменування, кількість та асортимент товару, визначені в одній видатковій накладній. Асортимент, ціна та кількість товару, що поставляється, визначаються на підставі Специфікації Постачальника, погодженої Покупцем, або можуть узгоджуватися Сторонами при підписанні накладної(їх) і вказується в ній (них), які с невід`ємною частиною даного Договору, Асортимент, піна та кількість товару, місце і термін поставки вважається остаточно узгодженими Сторонами цього договору після підписання повноважними представниками Сторін ( п. 2.1. Договору).
У пунктах 2.3. та 2.4. Договору поставки №01/12/2021 від 01.12.2021 року Сторони погодили, що постачання партії товару здійснюється Постачальником протягом 3-х робочих днів з моменту узгодження Сторонами заявки Покупця. Разом з товаром Постачальник зобов`язаний надати Покупцю наступні документи: накладну/специфікацію із зазначенням асортименту, кількості, ціни та загальної вартості партії товару; товарно-транспортну накладну типової форми №1-ТН/алкогольні напої; документи, що підтверджують якість товару, що поставляється (сертифікат відповідності, свідоцтво про визнання/декларація про відповідність, посвідчення про якість виробника).
Згідно з п. 2.5. Договору поставки № 01/12/2021 від 01.12.2021 р., Покупець оплачує вартість кожної партії поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту його отримання. Моментом передачі партії товару (датою поставки) і моментом переходу права власності на товар є дата фактичного отримання товару, зазначена Покупцем у підписаній сторонами видатковій накладній на даний товар.
На виконання умов договору, постачальником здійснено відпуск товару – алкогольних напоїв покупцю, що підтверджено видатковими накладними: № 78 від 16.12.2021 р., № 79 від 16.12.2021 р., № 80 від 17.12.2021 р., № 81 від 20.12.2021 р., № 82 від 20.12.2021 р., № 83 від 21.12.2021 р., № 84 від 21.12.2021 р., № 12 від 04.01.2022 р., № 13 від 05.01.2022 р., № 14 від 06.01.2022 р., № 15 від 10.01.2022 р., № 16 від 04.01.2022 р., № 17 від 06.01.2022 р., № 18 від 11.01.2022 р., № 170 від 01.07.2022 р., № 171 від 01.07.2022 р., № 172 від 04.07.2022 р., № 173 від 04.07.2022 р., № 180 від 18.07.2022 р., № 181 від 18.07.2022 р., № 182 від 19.07.2022 р., № 194 від 01.08.2022 р., № 195 від 01.08.2022 р., № 196 від 03.08.2022 р., № 197 від 05.08.2022 р., № 208 від 16.08.2022 р., № 209 від 16.08.2022 р., № 210 від 17.08.2022 р., № 211 від 18.08.2022 р. 
За правилом першої події постачальником було виписано на адресу ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 35965 961,42 грн., в тому числі ПДВ – 5994 326,88 грн., податкові накладні були зареєстровані.
Судовим розглядом встановлено, що транспортування товару здійснювалось автомобільним транспортом зі складу постачальника за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 333 (який внесений до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, що підтверджується довідкою про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру від 23.09.2021 р. № 13160119052) на склад покупця за адресою: Харківська обл., смт. Васищеве, вул. Промислова, 9а/1, що підтверджено товарно-транспортними накладними: № 78/1 від 16.12.2021 р., № 79/1 від 16.12.2021 р., № 80/1 від 17.12.2021 р., № 81 від 20.12.2021 р., № 82/1 від 20.12.2021 р., № 83/1 від 21.12.2021 р., № 84/1 від 21.12.2021 р., № 12/1 від 04.01.2022 р., № 13/1 від 05.01.2022 р., № 14 від 06.01.2022 р., № 15/1 від 10.01.2022 р., № 16/1 від 04.01.2022 р., № 17/1 від 06.01.2022 р., № 18/1 від 11.01.2022 р., № 170/1 від 01.07.2022 р., № 171/1 від 01.07.2022 р., № 172/1 від 04.07.2022 р., № 173/1 від 04.07.2022 р., № 180/1 від 18.07.2022 р., № 181/1 від 18.07.2022 р., № 182/1 від 19.07.2022 р., № 194/1 від 01.08.2022 р., № 195/1 від 01.08.2022 р., № 196/1 від 03.08.2022 р., № 197/1 від 05.08.2022 р., № 208/1 від 16.08.2022 р., № 209/1 від 16.08.2022 р., № 210/1 від 17.08.2022 р., № 211/1 від 18.08.2022 р.
Розрахунки за отримані товари позивачем проведені в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «КОК ПРАЙМ», що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а саме: № 1477 від 08.06.2022 р., № 1487 від 09.06.2022 р., № 1486 від 09.06.2022 р., № 1499 від 10.06.2022 р., № 1509 від 13.06.2022 р., № 1518 від 14.06.2022 р., № 2044 від 15.08.2022 р., № 2063 від 16.08.2022 р., № 2074 від 17.08.2022 р., № 2109 від 24.08.2022 р., № 175 від 25.01.2023 р., № 177 від 26.01.2023 р., № 196 від 27.01.2023 р., № 284 від 06.02.2023 р., № 417 від 22.02.2023 р., № 421 від 23.02.2023 р., № 433 від 24.02.2023 р., № 605 від 16.03.2023 р., № 713 від 30.03.2023 р., банківськими виписками по поточному рахунку позивача за 08.06.2022 р., 09.06.2022 р., 10.06.2022 р., 13.06.2022 р., 14.06.2022 р., 15.08.2022 р., 16.08.2022 р., 17.08.2022 р., 24.08.2022 р., 25.01.2023 р., 26.01.2023 р., 27.01.2023 р., 06.02.2023 р., 22.02.2023 р., 23.02.2023 р., 24.02.2023 р., 16.03.2023 р., 30.03.2023 р., а також оборотно- сальдовими відомостями по рахунку № 6311.
04.03.2024 р. між ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» та ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО» укладений договір поставки № 04/03/2024, відповідно до умов якого Постачальник (ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО») зобов`язується на умовах, передбачених цим Договором, поставити і передати у власність Покупця (ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО»), а Покупець – прийняти і оплатити Постачальнику Товар, асортимент, кількість і ціна якого вказані в накладних.
ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО» здійснювало діяльність з реалізації алкогольних напоїв на підставі ліцензії на право здійснення оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) від 31.01.2024 реєстраційний номер 990208202400011.
У п.4.1. Договору поставки № 04/03/2024 від 04.03.2024 р., Сторони погодили, що ціна товару визначається в накладних.
Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку в строк, погоджений Сторонами (п. 2.1.2. Договору).
Також Постачальник зобов`язаний передавати Покупцеві документи, що підтверджують якість товару, транспортні та інші документи, на підставі яких була проведена передача товару (п. 2.1.4. Договору).
Відповідно до п. 4.3. Договору поставки № 04/03/2024 від 04.03.2024 р., оплата за кожну партію Товару здійснюється Покупцем протягом 40 (сорока) календарних днів з дати поставки партії Товару.
На виконання умов договору, постачальником здійснено відпуск товару – алкогольних напоїв покупцю, що підтверджено видатковими накладними: № 27 від 18.03.2024 р., № 114 від 01.04.2024 р., № 115 від 01.04.2024 р., № 231 від 10.04.2024 р.
За правилом першої події постачальником виписано на адресу ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 5563071,12 грн., у тому числі ПДВ 927 178,52 грн., податкові накладні були зареєстровані.
Транспортування товару здійснювалось автомобільним транспортом зі складу постачальника за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Квітки-Основ`яненка, 5, будівля складу 4, літера 2П-1 (який внесений до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру місць зберігання про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру від 18.03.2024 р. з № 46210101456) на склад покупця за адресою: м. Дніпро, вул. Автопаркова, 7, що підтверджено товарно-транспортними накладними: №27 від 18.03.2024 р., № 114 від 01.04.2024 р., № 115 від 01.04.2024 р., № 231 від 10.04.2024 р.
Розрахунки за отримані товари позивачем проведені в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО», що підтверджується платіжними дорученнями: №797 від 23.04.2024 р., № 819 від 26.04.2024 р., № 830 від 29.04.2024 р., № 920 від 16.05.2024 р., банківськими виписками по поточному рахунку позивача за 23.04.2024 р., 26.04.2024 р., 29.04.2023 р., 16.05.2024 р., а також оборотно-сальдовими відомостями по рахунку № 6311.
Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом зазначено, що підприємства-контрагенти позивача створені та здійснювали операції, наслідком яких є отримання виключно податкової вигоди третьої особи – ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО», та носили «безтоварний» фіктивний характер та не відповідали даним, які відображені в наявних первинних документах бухгалтерського та податкового обліку.
Під час проведення перевірки позивача, контролюючим органом було використано: інформацію з АІС «Податки», згідно якої підприємства ТОВ «КОК ПРАЙМ» та ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО» відносяться до ризикового статусу на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість (наявна податкова інформація, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації ПН/РК); аналіз зареєстрованих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно якому ТОВ «КОК ПРАЙМ» та ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО» здійснюють реалізацію придбаної продукції без торгівельної націнки, що свідчить про відсутність здійснення господарської діяльності, відсутність ділової мети та позитивного впливу на результати господарської діяльності суб`єкта господарювання; аналіз зареєстрованих податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень 2021 року та червень 2024 року, згідно якому ТОВ «КОК ПРАЙМ» та ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО» не є виробниками реалізованих на адресу ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» товарів (алкогольні напої в асортименті). Зазначені контрагенти з жовтня 2021 року по червень 2024 року реалізували на адресу ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» товари, які не придбавалися, тобто вбачається підміна товарних позицій по ланцюгу постачання та дає можливість дійти висновку, що підприємство не мало можливості здійснювати господарські операції, оформлені у перевіряємому періоді. Таким чином, джерело походження товару, реалізованого на адресу ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» невідоме, а отже неможливий його рух по всьому ланцюгу постачання у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг або реального задекларованого виробництва; аналіз даних ІС «Податковий блок», ЄРПН, первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, наданих ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО», згідно якому встановлено, що ТОВ «КОК ПРАЙМ» та ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО» були створені та здійснювали операції, наслідком яких є отримання виключно податкової вигоди третьої особи, в даному випадку ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО»; лист ГУ ДПС у Львівській області від 09.11.2023 р. № 3897/07/13-01-04-07 (вх.5770/7 від 14.11.2023 р.) результати зібраної податкової інформації щодо взаємовідносин ТОВ «КОК ПРАЙМ» з питань проведення фінансово-господарських операцій, зокрема з ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО», відповідно до якої за звітний період декларування ПДВ січень 2022 року ТОВ «КОК ПРАЙМ» не можливо підтвердити задекларовані суми щодо реалізації та постачання товару/послуг покупцям та постачальникам. Таким чином, платником податків порушено норми п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, за рахунок контрагентів покупців: зокрема ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» на суму 6 950,5 тис. грн. та ПДВ 1 390,1 тис. грн.
Наявна в контролюючого органу податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність потенційно здійснених господарських операцій платника з його контрагентами, зокрема, за ланцюгом постачання, - не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документу, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків. Будь-яке автоматизоване зіставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу, не є належними доказами в контексті процесуального закону.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 19.06.2023 р. у справі № 813/4501/13-а, від 01.02.2023 р. у справі № 380/9660/21.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Можливі порушення суб`єктами господарювання в ланцюгу постачання товарів так само не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податку на додану вартість, тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 29.09.2025 р. у справі № 460/4387/24, від 11.02.2026 р. у справі № 640/5973/20.
Щодо інформації з кримінального провадження № 720241020000058, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2024 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України (умисне ухилення від сплати податків), відносно ТОВ «ГУРТОВА КОМПАНІЯ ДНІПРО», суд апеляційної інстанції зазначає, що лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій. 
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 р. у справі №160/3364/19, постанові Верховного Суду від 11.02.2026 р. у справі № 640/5973/20.
Частина 2 статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.
Відображення в бухгалтерському обліку господарських операцій за довгостроковою дебіторською заборгованістю та довгостроковими зобов`язаннями здійснюється відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 р. № 237, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 р. № 20, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 р. № 559, Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 р. № 291.
Довгострокова дебіторська заборгованість та довгострокові зобов`язання відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Пункт 4 НП(С)БО 11 визначає довгострокове зобов`язання як суму зобов`язання, яке буде погашено протягом періоду, що перевищує 12 місяців з дати балансу.
Теперішня вартість – це дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде потрібна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства. Ставка дисконту базується на ринковій ставці відсотка (до вирахування податку), що використовується в операціях з аналогічними активами та зобов`язаннями. За відсутності ринкової ставки відсотка ставка дисконту базується на ставці відсотка на можливі позики підприємства або розраховується за методом середньозваженої вартості капіталу підприємства. Cтавка дисконтування складається з трьох складових: відсоткова ставка на позикові кошти – це та винагорода, яку отримав би кредитор, якби надав у користування на певний строк певну суму коштів; відсоткова ставка кредитного ризику – ризик, який враховує кредитор у разі неповернення позиченої суми; очікувана процентна ставка інфляції.
Під час визначення ставки дисконту враховуються ризики, крім ризиків, що були враховані під час визначення майбутніх грошових потоків. Фінансові інструменти в бухгалтерському обліку поділяються на фінансові активи, фінансові зобов`язання, інструменти власного капіталу і похідні фінансові інструменти, визнання та оцінка яких може здійснюватися відповідно до П(С)БО 13.
Судовим розглядом встановлено, що 25.04.2019 р. між ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» та ТОВ «ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД «ПРАЙМ» був укладений договір комісії №25-04/19, відповідно до умов якого Комісіонер (ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО») зобов`язувався за дорученням Комітента (ТОВ «ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД «ПРАЙМ») за винагороду здійснювати реалізацію алкогольних напоїв від свого імені за рахунок Комітента.
Згідно з п. 2.1., прийняте на себе доручення Комісіонер зобов`язаний виконувати відповідно до вказівок Комітента, на найбільш вигідних для останнього умовах.
Відповідно до п. 2.2., Комісіонер зобов`язаний виконати всі обов`язки й здійснити усі права, що випливають із угоди, украденої ним з третьою особою.
Приймаючи майно на комісію Комісіонер зобов`язаний перевірити якість і комплектність товару, стан тари й упакування в його придатності для продажу (п. 2.3.).
Комісіонер зобов`язаний берегти товар, переданий на комісію, і охороняти його від втрати, недостачі або ушкодження (п. 2.4.).
Відповідно до п. 2.6., Комісіонер зобов`язаний перераховувати Комітенту усі отримані кошти за договором комісії не пізніше 120 календарних днів, з моменту отримання Комітентом звіту про виконану роботу.
В свою чергу, Комітент зобов`язувався вчасно передавати Комісіонеру Товар на комісію (п. 3.1.); прийняти від Комісіонера все виконане за дорученням (п. 3.2.); по виконанні доручення сплатити Комісіонеру комісійну винагороду в розмірі, передбаченому п. 4.1. Договору (п. 3.3.), тощо.
Комісійна винагорода, що повинна бути виплачена Комісіонерові, становить 7,5% від вартості реалізованого Товару (п. 4.1.).
За результатами виконання договору комісії № 25-04/19, станом на 31.12.2021 р. у позивача утворилася заборгованість перед ТОВ «ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД «ПРАЙМ» в розмірі 125000000 грн., що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків.
31.12.2021 р. позивачем та ТОВ «ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД «ПРАЙМ» укладена Додаткова угода до договору комісії № 25-04/19 від 25.04.2019 р., згідно якої: термін погашення заборгованості, яка виникла станом на 31.12.2021 р., у сумі 30000000 грн. переноситься на другий квартал 2029 року, не пізніше 30.06.2029 р.; у сумі 20000000 грн. на четвертий квартал 2028 року, не пізніше 31.12.2028 р.; у сумі 20000000 грн. на четвертий квартал 2027 року, не пізніше 31.12.2027 р.; у сумі 20000000 грн. на четвертий квартал 2026 року, не пізніше 31.12.2026 р.; у сумі 20000000 грн. на другий квартал 2028 року, не пізніше 30.06.2025 р.; у сумі 15000 000 грн. на другий квартал 2024 року, не пізніше 30.06.2024 р.
Тобто, заборгованість за договором комісії № 25-04/19 від 25.04.2019 р. правомірно віднесена до довгострокового зобов`язання.
Відповідно до П(С)БО 13 позивачем в перевіряємий період було здійснено щоквартальні розрахунки дисконтування довгострокової заборгованості позивача за договором комісії № 25-04/19, що підтверджується щоквартальними розрахунками станом на останню дату звітного періоду за період з 4 кв. 2021року – по перше півріччя 2024 року.
Господарська операція дисконтування довгострокового зобов`язання несе для підприємства спочатку доход у вигляді дисконту (у періоді визнання заборгованості довгостроковою), а у наступних періодах витрати у вигляді амортизації дисконту. Доходи складаються із дисконтів та відображаються на рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» або 746 «Інші доходи від звичайної діяльності» (вибір рахунку бухгалтерського обліку визначається самостійно обліковою політикою підприємства щорічно), витрати складаються із амортизації дисконтів та відображаються на рахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності».
Судовим розглядом встановлено, що за наслідками дисконтування довгострокового зобов`язання, що виникло на підставі договору комісії № 25-04/19 від 25.04.2019 р., ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» отримало доходів в сумі 79578281 грн. (які включені до об`єкту оподаткування) та понесло витрати в сумі 58 425 347,00 грн., що підтверджується карткою рахунку 55 «Інші довгострокові зобов`язання», карткою рахунку 949 «Інші витрати операційної діяльності», карткою рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності», карткою рахунку 746 «Інші доходи від звичайної діяльності», звітом про фінансові результати Форма № 2 за 2021 рік, 2022 року та 2023 роки, розшифровками Форми № 2 Фінансові результати за 2021 рік, 2022 та 2023 роки.
Як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом зазначено, що наявне відхилення між даними звітів про фінансові результати (рядок 2180 «Інші операційні витрати») та бухгалтерським обліком, визначеним відповідно до національних положень (стандартів) П(С)БО 16 у сумі 6416654 грн, у рядку 2270 «Інші витрати» Звіту про фінансові результати показників за період з 01.10.2021 р. по 30.06.2024 р., відхилення між даними звітів про фінансові результати (рядок 2270 «Інші витрати») та бухгалтерським обліком, визначеним відповідно до національних положень (стандартів) П(С)БО 16 у сумі 51391373 гривень, що чергу призвело до завищенння позивачем суми інших операційних витрат/інших витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, на суму 57808 027 грн. Завищено інші операційні витрати за рахунок віднесення сум до інших операційних витрат без підтверджуючих документів по операції дисконтування довгострокової заборгованості з ТОВ «ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД «ПРАЙМ» за договором комісії № 25-04/19 від 25.04.2019 р., а саме, невідома дата виникнення заборгованості та кваліфікація її як довгострокова.
Судовим розгляом встановлено, що за дисконтуванням довгострокового зобов`язання, яке виникло на підставі договору комісії № 25-04/19 від 25.04.2019 р. ТОВ «ЮНАЙТЕД АЛКО» отримало доходів в сумі 79578281 грн. у вигляді дисконту, який включені до об`єкту оподаткування, та понесло витрати в сумі 58425347 грн. у вигляді амортизації дисконту.
Проте відповідач визнав як порушення тільки віднесення витрат у вигляді амортизації дисконту в сумі 58425347 грн. до інших операційних витрат без документального підтвердження, тоді як доходи від цієї ж самої операції в розмірі 79 578 281,00 грн. не зняло з бази оподаткування як таке, що не підтверджено первинними документами. 
Також матеріалами справи підтверджено, що позивачем до контролюючого органу надавалися додаткові первинні документи, які запитувались відповідачем. 
Апелянтом ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів завищення позивачем інших операційних витрат за рахунок віднесення сум до інших операційних витрат без підтверджуючих документів по операції дисконтування довгострокової заборгованості з ТОВ «ЛІКЕРО-ГОРІЛЧАНИЙ ЗАВОД «ПРАЙМ» за договором комісії, у тому числі, обставин щодо вибіркового підходу до оцінювання наслідків однієї господарської операції.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 р. по справі № 520/1870/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено 29.04.2026 року