ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 300/4591/21
адміністративне провадження № К/990/23115/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Радишевської О. Р., Смоковича М. І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу, за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито, 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 (суддя - Скільський І. І.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 (колегія суддів у складі: Бруновської Н. В., Хобор Р. Б., Шавеля Р. М.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо врахування грудня 2014 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01.12.2015 по 28.02.2018;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.03.2018 по 16.07.2018;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 85 375,84 грн, із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 16.07.2018 в сумі 18 131,67 грн, із урахуванням вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 132 від 13.07.2018 позивача звільнено з військової служби з 16.07.2018, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Виходячи із відомостей, які були надані військовою частиною НОМЕР_1 , а саме: довідки щодо нарахованої та виплаченої індексації та довідки щодо нарахованого грошового забезпечення, позивачем встановлено, що відповідачем у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 протиправно застосовано грудень 2014 року як місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) та у період з 01.03.2018 по 16.07.2018 протиправно проігноровано вимоги абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078. Посилаючись на позицію Верховного Суду, зазначив, що при розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 має застосовуватися базовий місяць «січень 2008 року» відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078. При застосуванні базового місяця «січень 2008 року» для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 сума індексації складає за обчисленням представника позивача 85 375,84 грн. Згідно з доводами і власного розрахунку позивача відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 та правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.04.2020 у справі № 816/1728/16, сума індексації грошового забезпечення, яка не була виплачена відповідачем за період з 01.03.2018 по 16.07.2018, становить 18 131,67 грн.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.07.2018 № 132, підполковника ОСОБА_1 , старшого інженера інженерно-авіаційної служби, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 12.05.2018 № 198 призначено на посаду старшого офіцера оперативного відділу управління логістики штабу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 .
З 16.07.2018 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і всіх видів забезпечення у зв`язку із вибуттям до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 .
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 у справі № 300/550/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення під час проходження військової служби у період з 01.01.2016 по 01.03.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 у справі № 300/550/20 відповідачем у червні 2020 року виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 в сумі 29 401,28 грн, що не заперечується сторонами, але, на переконання позивача та його представника, розмір такої індексації обраховано за помилковим обранням базового місяця.
Позивач не ставить у цій справі питання про неповноту виплати індексації у значенні між нарахованою і виплаченою індексацією за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Претензії позивача зводяться до того, що відповідач, нараховуючи і виплачуючи індексацію грошового забезпечення, неправильно визначив формулу обчислення таких виплат, протиправно не застосувавши базовий місяць, яким, на переконання позивача та його представника, є січень 2008 року. За період з 01.03.2018 по 16.07.2018 відповідач, усупереч абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, не здійснив нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - грудень 2014 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, як місяця підвищення доходів. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2018 з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078. У задоволення решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що у контексті нової редакції Порядку № 1078 саме січень 2008 року необхідно уважати місяцем підвищення доходу для обчислення з 01.01.2016 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення позивача, оскільки в цей місяць востаннє підвищувалися посадові оклади військовослужбовців в Україні.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.04.2023 у справі № 380/10594/21, суд першої інстанції зазначив, що у періоді з 01.12.2015 до 28.02.2018 повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101 відсотку до 01.01.2016 чи 103 відсотків після 01.01.2016, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року. Відтак, зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення вимог у спосіб: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця грудень 2014 року; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січень 2008 року, як місяця підвищення доходів, з урахуванням виплачених сум індексації.
Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 при нарахування індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.03.2018 по 16.07.2018 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за цей період у сумі 18 131,67 грн, із урахуванням вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, суд першої інстанції виходив з того, що якщо у місяці підвищення посадового окладу розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення, індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, індексація у цьому місяці розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Зростання заробітної плати за рахунок інших її складових (без підвищення тарифних ставок (окладів)) не зменшує суму індексації на розмір підвищення заробітної плати. Проте у разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу необхідно враховувати розмір підвищення грошового доходу, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів, а також суму індексації у місяці підвищення грошового доходу (у березні 2018 року) з метою порівняння цих величин. Сума індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, з урахуванням положень абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078.
Однак суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідно до вимог Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) та Порядку № 1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці), покладається безпосередньо на роботодавця.
Також суд першої інстанції установив, що у спірний період, починаючи з 01.03.2018, нарахування позивачу індексації грошового забезпечення не проводилося, при цьому відповідач фактично урахував лише норми абзаців першого, другого пункту 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції уважав за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування вимог абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2018. Як наслідок, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2018, з урахуванням положень абзаців третього-шостого пункту 5 Порядку № 1078. Водночас суд першої інстанції зазначив, що питання наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.
Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця. Визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті на користь позивача, належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині обрання способу захисту порушених прав позивача у період з 01.03.2018 по 16.07.2018, його було оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції щодо позовних вимог, які були предметом розгляду в межах перегляду рішення суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4014,87 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 16.07.2018, відповідно до абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, погодився з висновками суду першої інстанції, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає у не вирішенні питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 19.07.2018.
Суд апеляційної інстанції також звернув увагу на те, що оскільки визначення розміру індексації грошового забезпечення, який підлягає виплаті, належить до компетенції суб`єкта владних повноважень, тому суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що доказів того, що різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року є більшою за суму можливої індексації, яка склалася у березні 2018 року (тобто про відсутність підстав для виплати позивачу індексації-різниці), матеріали справи не містять.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій позивач, в інтересах якого діє його представник Дзундза Ю. Р., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 та рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 у справі № 300/4591/21, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
На думку скаржника, рішення судів попередніх інстанцій в частині обрання способу відновлення порушених прав позивача у період з 01.03.2018 по 16.07.2018 є необґрунтованими та такими, що не забезпечують ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень.
Підставою касаційного оскарження скаржник зазначав пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).
На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми Порядку № 1078 без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 22.05.2024 у справі № 560/13302/21, від 22.05.2024 у справі № 420/6982/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22, від 09.05.2023 у справі № 120/7243/21-а, від 09.05.2023 у справі № 560/538/22, від 10.05.2023 у справі № 260/5461/21, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22.
Крім того, скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій при прийнятті рішення, в порушення вимог абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, не дослідили та не встановили: 1) розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року; 2) суму індексації, що припадала (склалася) на місяць підвищення грошового доходу (березень 2018 року). Як наслідок, суди не встановили та не визначили розміру так званої «індексації-різниці», яка належить до виплати позивачу, згідно з вимогами абзаців третього, четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078. Також, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій необґрунтовано віднесли питання визначення розміру так званої «індексації-різниці» до дискреційних повноважень відповідача. Скаржник уважає, що за фактичних обставин справи повноваження відповідача не є дискреційними, відповідач не наділений повноваженнями діяти не за законом, а на власний розсуд.
Скаржник звертає увагу на те, що не є спірним між сторонами та обставина, що відповідно до офіційних даних, які містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін, який обчислюється наростаючим підсумком, не перевищував поріг індексації 103%, що також зазначалося у позовній заяві, а також апеляційній скарзі. У цій період спірним між сторонами є виплата суми індексації у разі настання обставин, передбачених абзацами третім, четвертим, п`ятим, шостим пункту 5 Порядку № 1078, які відповідачем були проігноровані.
Позиція інших учасників справи
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на касаційну скаргу просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Рух касаційної скарги
17.04.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів: Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 300/4591/21.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 08.07.2024 № 707 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 300/4591/21 у зв`язку з відпусткою суддів Жука А. В. та Мартинюк Н. М., які входять до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів: ОСОБА_2, Смоковича М. І. для розгляду судової справи № 300/4591/21.
Ухвалою Верховного Суду від 08.07.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024.
Ухвалою Верховного Суду від 02.06.2026 закінчено підготовку цієї справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розпорядженням в. о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 02.06.2026 № 616/0/78-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 300/4591/21 у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 , який входить до складу постійної колегії суддів.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2026 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів: Радишевську О. Р., Смоковича М. І. для розгляду судової справи № 300/4591/21.
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права та акти їхнього застосування. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзац другий пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України..
Пункт 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 у новій редакції на підставі постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013.
Абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Цей же абзац діяв з 15.03.2018 до 01.04.2021 у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 № 141 і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзац другий пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 дотепер у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Абзац третій пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Цей же абзац з 15.03.2018 дотепер діє у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 № 141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 дотепер у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 до 01.04.2021 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 діяв з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Цей же абзац з 15.03.2018 до 01.04.2021 діяв у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 № 141 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Пункт 10-2 Порядку № 1078 був викладений у новій редакції на підставі постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013.
У цій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 до 01.04.2021 та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
Частиною третьою статті 341 КАС України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Скаржник ставить під сумнів правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права у частині обрання способу захисту порушених прав позивача у період з 01.03.2018 по 16.07.2018 та не визначення розміру «індексації-різниці», яка належить до виплати, відповідно до вимог абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078.
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходить із такого. 
Спірні правовідносини між сторонами склалися, зокрема, з приводу невиплати військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2018 в сумі 18 131,67 грн, з урахуванням вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, виходячи з фіксованої величини 4014,87 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав право позивача на виплату за спірний період індексації, що розраховується як різниця між сумою індексації та розміром підвищення, проте не здійснив належного розрахунку цієї «індексації-різниці». Водночас суд зазначив, що питання наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції відповідача при нарахуванні та виплаті відповідних сум.
Суд апеляційної інстанції, погодившись із судом першої інстанції, зазначив, що доказів того, що різниця між сумою грошового забезпечення у березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року є більшою за суму можливої індексації, яка склалася у березні 2018 року (тобто про відсутність підстав для виплати позивачу індексації-різниці), матеріали справи не містять.
Касаційне провадження у цій справі відкрите з метою перевірки доводів скарги, яка подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Надаючи оцінку доводам позивача про те, що суди в оскаржуваних рішеннях не урахували висновків щодо застосування положень абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 та права військовослужбовців на отримання індексації грошового забезпечення, яка передбачена цими нормами у період з 01.03.2018 по дату звільнення з військової служби або по дату підвищення посадових окладів за рішенням Уряду та наявності/відсутності у військової частини дискреційних повноважень у цьому питанні, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, Суд виходить із такого.
Питання можливості виплати «індексації-різниці», визначеної відповідно до положень абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, неодноразово досліджувалося Верховним Судом.
Зокрема, 23.03.2023 Верховний Суд у справі № 400/3826/21, на яку посилається скаржник, надавав оцінку нормам абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078. У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац другий пункту 1-1, абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци другий, п`ятий пункту 4 Порядку № 1078).
Проте у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01.03.2018 по 16.07.2018 не є спірними.
За висновком Верховного Суду, викладеним у цій постанові, Закон № 1282-ХІІ і Порядок № 1078 не містять такого поняття як «фіксована» сума індексації.
З 01.12.2015 в абзацах третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття «індексація-різниця», право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци третій, четвертий пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац четвертий).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац шостий пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
Застосовуючи указаний підхід Верховного Суду, викладений у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, та ураховуючи, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, то з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 - березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
За такої умови, відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 5 Порядку № 1078, у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Однак, з огляду на абзац четвертий пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Як випливає з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації з 01.03.2018 по 16.07.2018. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.
Таке право було визнано за позивачем судом першої інстанції у цій справі і що це право порушив відповідач, та у цій справі спірним залишилася лише сума та розрахунок відповідних коштів здійснений позивачем.
Проте суди попередніх інстанцій не дослідили та не перевірили істотні для справи обставини, а відтак, не підтвердили й не спростували доводи позивача про те, що для правильного застосування абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом у справі № 400/3826/21, судам у цій справі потрібно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року). В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку № 1078));
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
За такої умови, Суд уважає обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не встановили та не визначили розміру індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 16.07.2018 та, як наслідок, помилково не застосували абзаци третій, четвертий, п`ятий, шостий пункту 5 Порядку № 1078 та не встановили істотних для справи обставин, необхідних для правильного розв`язання спору в цій частині.
Стосовно способу захисту права позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, Суд звертає увагу на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Ураховуючи характер спірних правовідносин та те, що позивач просив суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення у конкретних, розрахованих ним сумах, Верховний Суд у згаданій справі констатував, що такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.
У справі № 400/3826/21 Верховний Суд звернув увагу, що суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, частково задовольняючи позов, не перевірив обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, не розрахував їх і, відповідно, у судовому рішенні не вказав конкретних сум, на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. 
Внаслідок цього Суд дійшов висновків, що застосований судом спонукаючий спосіб захисту має усічений вплив, не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини.
Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, переліченим у касаційній скарзі, які, в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України, підлягають врахуванню під час касаційного перегляду цієї справи.
Вирішуючи спір у цій справі, суди попередніх інстанцій, аналогічно справі № 400/3826/2, не перевірили обґрунтованості розрахованих позивачем сум індексації, не визначили їх і, відповідно, у судовому рішенні не вказали конкретних сум.
Щодо посилання суду апеляційної інстанції на відсутність в матеріалах справи доказів того, що різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року є більшою за суму можливої індексації, яка склалася у березні 2018 року (тобто про відсутність підстав для виплати позивачу індексації-різниці), то необхідно зауважити, що відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Таким чином, оскаржувані судові рішення в оскаржуваній частині протирічать вимогам частини четвертої статті 242 КАС України і не відповідають завданню адміністративного судочинства, визначеного статтею 2 цього Кодексу.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, які слугували підставами для касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, знайшли своє підтвердження.
Підсумовуючи Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованих висновків в оскаржуваній частині, оскільки не врахували правових позицій Верховного Суду у справах, на які посилався позивач у доводах касаційної скарги, та неправильно застосували абзаци третій, четвертий, п`ятий, шостий пункту 5 Порядку № 1078, не обрахувавши суму індексації-різниці. Застосований спосіб захисту є неефективним.
Внаслідок цих помилок суди першої й апеляційної інстанцій не дослідили питання правильності здійсненого позивачем розрахунку суми індексації-різниці за спірний період; не з`ясували обставин, які необхідні для правильного застосування абзаців третього, четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку № 1078; не перевірили чи обґрунтованим є заявлений позивачем розрахунок та не провели розрахунку суми індексації-різниці, належної до нарахування й виплати.
Указане свідчить про те, що суди попередніх інстанцій не встановили усіх фактичних обставин справи та не дослідили відповідних доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України.
Водночас суд касаційної інстанції, в силу положень статті 341 КАС України, обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені в оскаржуваній постанові.
Ураховуючи, що для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та встановити додаткові обставини, Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи в оскаржуваній частині.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Оскільки, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права, касаційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 в оскаржуваній частині та направленням справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і правильно застосувати, відповідно до встановлених обставин справи, до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України. 
В іншій частині, яка не була предметом касаційного перегляду, судові рішення залишаються без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 300/4591/21 скасувати у частині вирішення позовних вимог щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 16.07.2018 в сумі 18 131,67 грн, із урахуванням вимог абзаців четвертого, п`ятого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, а справу № 300/4591/21 у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
У іншій частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 300/4591/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко О.Р. Радишевська   М.І. Смокович