ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/689/26 
Провадження №3/943/296/2026 

18 червня 2026 року м. Буськ
Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., за участю секретаря судових засідань Дутки С.І., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, - 
в с т а н о в и в :
04 квітня 2026 року о 22:51 год. на вул. Заводська, 20 у м. Буську Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 ович, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за статтею 130 КУпАП, керував транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.
 
Крім того, 04 квітня 2026 року о 22:51 год. на вул. Заводська, 20 у м. Буську Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 ович, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
 
Крім того, 04 квітня 2026 року о 23:38 год. на вул. Покровська, 15А у с. Йосипівка Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 ович, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за статтею 130 КУпАП, керував транспортним засобом марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.
 
Крім того, 04 квітня 2026 року о 23:38 год. на вул. Покровська, 15А у с. Йосипівка Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 ович, керуючи транспортним засобом марки ««Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану проблисковими маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Постановами судді від 15.04.2026 року та від 16.06.2026 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1  об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП.
 
В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи, а клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, на підставі ст. 268 КУпАП, дану справу розглянуто у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до частини третьої статті 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632268 від 04.04.2026, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за статтею 130 КУпАП, транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; роздруківкою приладу «Драгер» (результат тесту – позитивний 1,77% проміле), а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.04.2026, якими за результатами алкотесту в ОСОБА_1 підтверджено стан алкогольного сп`яніння – 1,77% проміле, які засвідчені підписами ОСОБА_1 , де з результатом такого огляду він погодився.
Крім того, згідно положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632308 від 04.04.2026, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за статтею 130 КУпАП. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чого ним не спростовано, а від надання будь-яких пояснень у вказаному протоколі ОСОБА_1 відмовився, підписавши його. Також вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення доводиться письмовим направленням поліцейського ОСОБА_2 від 04.04.2026 року до КНП «Буська ЦРЛ» для визначення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 згідно з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до пункту 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. 
Також, в силу приписів пункту 8.9 «б» ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
Частиною першою статті 122-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Відтак, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану проблисковими маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом, чим порушив приписи пунктів 2.4, 8.9 «б» ПДР України, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632316 від 05.04.2026, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки ««Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконавши вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану проблисковими маячками синього та червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом.
Крім того, в силу приписів пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Приписами частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, зокрема, у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Відтак, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №632276 від 04.04.2026, яким підтверджено факт повторного протягом року керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, що є порушенням вимог пункту 2.1 «а» ПДР України. Крім того, вина ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП доводиться постановою серії ЕНА №6749066 від 01.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Буським районним судом від 09.07.2025) із накладенням на нього штрафу в розмірі 20400 грн.
Окрім вищенаведених доказів, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, доводиться довідкою про повторність вчинення адміністративних правопорушень  ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, яка складена інспектором САП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області О. Тарасовською від 08.04.2026, що є належним і допустимим доказом згідно п. 4, п. 5 Розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/2785.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, доводиться також постановою судді Буського районного суду Львівської області від 27.03.2026 року в справі №943/425/26, якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн. та позбавленням його права керування транспортними засобами строком на десять років із конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Більше того, вина ОСОБА_1 у скоєнні вищевказаних адміністративних правопорушень також доводиться долученими до протоколу матеріалами відеофіксації правопорушення (диски DVD-R).
Відтак, досліджені та перевірені вищенаведеними доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).
Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Отже, із представлених вище доказів, які у своїй сукупності є логічними та послідовними, об`єктивно убачається те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, що були ним вчинені, як особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ст. 130 КУпАП), а також ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, а також він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Санкцією частини третьої статті 130 КУпАП передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Крім того, санкцією частини першої статті 122-2 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Натомість, санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
В силу приписів частини першої статті 29 КУпАП передбачено, що конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.
Однак, як убачається із матеріалів справи, що транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував згідно інкримінованих правопорушень ОСОБА_1 не перебуває у його приватній власності, а належить іншій особі – ОСОБА_3 , а тому конфіскація чи оплатне вилучення транспортного засобу, як види адміністративного стягнення, у цьому випадку не можуть бути застосовані щодо правопорушника ОСОБА_1 . 
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені адміністративні правопорушення, у відповідності до вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.
Таким чином, ураховуючи характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що з метою виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень, ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених (ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП), тобто за ч. 3 ст. 130 КУпАП, однак без конфіскації транспортного засобу, який у приватній власності порушника  ОСОБА_1  не перебуває.
Крім того, оскільки відносно правопорушника винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відтак у відповідності до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на користь держави, що відповідає положенню ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 7, 28, 29, 34, 35, 36, 40-1, 122-2, 126, 130, 245, 266, 268, 279, 280, 283, 284, 288, 299, 301, 304, 307, 308 КУпАП, суддя, - 
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн. (п`ятдесят одну тисячу гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу.
Стягнути із ОСОБА_1  на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі оскарження - після залишення скарги без задоволення.

Суддя І. Б. Кос