Справа № 522/19862/18
Провадження № 1-кп/522/431/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду та в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 42017160000001651 від 17.11.2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ясенево-2, Любашівського району, Одеської області, працюючого на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
представника свідка ОСОБА_20 ,
свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів за наступних обставин.
За версією слідства, яку під час підтримання державного обвинувачення прокурор намагався довести перед судом, наказом начальника Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на Державному кордоні та транспорті від 20.11.2017 за № 118-к, ОСОБА_8 з 20 листопада 2017 року переведено з посади лікаря ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби на посаду провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України.
Відповідно до пункту 1 Примітки 1 статті 364 КК України, ОСОБА_8 є службовою особою.
Пунктами 3.5, 3.6 Функціональних обов`язків провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, затверджених наказом начальником Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті від 05.04.2017 за № 65 передбачено, що ОСОБА_8 вправі складати на посадових осіб, а також громадян протоколи щодо порушення законодавства у сфері ветеринарної медицини і видавати ветеринарні свідоцтва та ветеринарні сертифікати на підконтрольні ветеринарній медицині вантажі.
Всупереч взятих на себе обов`язків, передусім працівника правоохоронного органу, достовірно розуміючи суть кримінального правопорушення та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, обвинувачується у скоєнні умисних корупційних кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, 20.02.2018, з метою отримання ветеринарного свідоцтва Форми № 2, до начальника прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні на транспорті ОСОБА_21 звернувся експедитор ТОВ «АльфаТрансЛогістік» ОСОБА_23 . На що, ОСОБА_21 вказала ОСОБА_23 звернутись з вказаного приводу безпосередньо до провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_22 та надати йому для огляду наявні документи. У зв`язку з цим, ОСОБА_23 передав ОСОБА_22 ветеринарний сертифікат № AFCG/2018/047 для ввезення на територію України, кормової добавки (хоре куді мікс 14%, хоре кеа 10) у вигляді пластівців у мішках, країна походження Ірландія, виробник «Red Mills». Ознайомившись із вказаними документами, ОСОБА_22 , перебуваючи у службовому кабінеті, який розташований на другому поверсі адміністративної будівлі прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні, який розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (територія Одеського морського торгівельного порту), де знаходиться його робоче місце та робоче місце провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_8 , доповів ОСОБА_21 у присутності ОСОБА_23 про недоліки, виявленні ним під час огляду сертифікату № AFCG/2018/047, а саме: відсутність у ветеринарному сертифікаті інформації, передбаченої пунктами 34.2, 34.3, 34.4, 34.5 ветеринарних вимог щодо імпорту в Україну об`єктів державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду, затверджених Наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Міністерства аграрної політики України № 71 від 14.06.2004 (далі Ветеринарних вимог), у яких зазначено, що Фуражне зерно, що закуповується, соєві боби, шроти з арахісу і сої повинні бути не токсичними для тварин (пункт 34.2 Ветеринарних вимог); Країна-експортер підтверджує, що в продукції, яка поставляється, наявність зерна з ознаками фузаріозу не більше 1 %, а вміст важких металів, мікотоксинів і пестицидів не перевищує міжнародних вимог і норм прийнятих в Україні (пункт 34.2 Ветеринарних вимог); Сумарна бета-активність не повинна перевищувати 60 БК на 1 кг у всіх перелічених продуктах (пункт 34.2 Ветеринарних вимог); Транспорті засоби обробляються і підготовляються відповідно до прийнятих у країні-експортері правил (пункт 34.2 Ветеринарних вимог). Після цього, ОСОБА_21 вказала ОСОБА_23 на необхідність надання додаткового сертифікату або внесення змін у наявний ветеринарний сертифікат № AFCG/2018/047, з урахуванням недоліків, вказаних ОСОБА_22 .
У подальшому, 26.02.2018, до інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті надійшла заява ТОВ «АльфаТрансЛогістік», яке на підставі договору № 22/02 від 22.02.2017 представляє інтереси ТОВ «Вітал-Агро», шодо здійснення держветсанконтролю та нагляду об`єктів підконтрольних ветеринарній медицині, які не є забороненими щодо ввозу на територію України, а саме: кормової добавки (хоре куді мікс 14%, хоре кеа 10) у вигляді пластівців у мішках, країна походження Ірландія, виробник «Red Mills», яке і є фактичним відправником товару на адресу ТОВ «Вітал-Агро».
Разом із заявою до прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті надійшов ветеринарний сертифікат № AFCG/2018/047.
Далі, 26.02.2018, експедитор ТОВ «АльфаТрансЛогістік» ОСОБА_23 , з метою отримання ветеринарного свідоцтва Форми № 2, необхідного для подальшого митного оформлення вищезазначеного вантажу, повторно звернувся до начальника прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_21 , якій зазначив, що надання додаткового сертифікату або внесення змін у ветеринарний сертифікат № AFCG/2018/047 неможливо, про що також повідомив ОСОБА_8 .
Після цього, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 , за видачу ветеринарного свідоцтва Форми № 2 на вантаж ТОВ «Вітал-Агро». З цією метою, ОСОБА_8 , 02.03.2018, приблизно о 17 годині 20 хвилин, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який розташований на другому поверсі адміністративної будівлі прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні, який розташований за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (територія Одеського морського торгівельного порту), вказав ОСОБА_23 на необхідність передачі неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 100 доларів США за видачу відповідного ветеринарного свідоцтва на товар ТОВ «Вітал-Агро», а у разі відмови ОСОБА_8 не буде видано ветеринарне свідоцтво на вантаж, що призведе до зайвих витрат за час перебування вантажу в зоні митного контролю.
Вислухавши незаконні вимоги ОСОБА_8 , ОСОБА_23 вимушено погодився, з метою запобігання зайвих витрат за перебування вказаного вантажу у зоні митного контролю та побоюючись за імідж підприємства ТОВ «АльфаТрансЛогістік».
У подальшому, 02.03.2018, приблизно о 17 годині 30 хвилин, провідний лікар ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, виготовив ветеринарне свідоцтво форми № 2 серії АА № 002632 про благополучність щодо заразних хвороб тварин кормової добавки (хоре кеа 10) у вигляді пластівців у мішках, країна походження Ірландія, виробник «Red Mills», яке і є фактичним відправником товару на адресу ТОВ «Вітал-Агро» та ветеринарне свідоцтво форми № 2 серії АА № 002633 про благополучність щодо заразних хвороб тварин кормової добавки хоре куді мікс 14%, у вигляді пластівців у мішках, країна походження Ірландія, виробник «Red Mills», яке є фактичним відправником товару на адресу ТОВ «Вітал-Агро».
Після цього, 02.03.2018, приблизно о 17 годині 40 хвилин, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_8 та ОСОБА_22 , який розташований на другому поверсі адміністративної будівлі прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні, яка розташована за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (територія Одеського морського торгівельного порту), провідний лікар ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_8 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, передав ОСОБА_23 у присутності ОСОБА_22 раніше виготовлені ветеринарні свідоцтва, форми № 2, серії АА № 002632 та серії АА № 002633, за що ОСОБА_23 передав ОСОБА_8 , а той одержав раніше обумовлену неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 100 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.03.2018 становило 2666 (дві тисячі шістсот шістдесят шість) гривень.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.04.2018 за № 546 на адресу прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті надійшла заява ТОВ «АльфаТрансЛогістік», яке представляє інтереси ТОВ «Фоскорм», щодо здійснення держветсанконтролю та нагляду об`єктів підконтрольних ветеринарній медицині, які не є забороненими щодо ввозу на територію України, кормової добавки для тварин (код УКТЗЄД 2309), виробленої у жовтні 2017 року підприємством «AROSOL CHEMICALS PVT.LTD» в Індії, яке і є фактичним відправником товару на адресу ТОВ «Фоскорм».
Цього ж дня, тобто 06.04.2018, провідним лікарем ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_8 складено акт № 9 про припинення або тимчасової заборони перевезення (переміщення) підконтрольних вантажів, яким на підставі офіційної інформації МСБ № 602-113-18/2671 від 03.07.2017, № 302-113-18/2615 від 03.07.2017, ст.ст. 13, 90, 96 Закону України «Про ветеринарну медицину» та інших нормативно-правових актів - заборонено ввезення в України на адресу ТОВ «Фоскорм» від «AROSOL CHEMICALS PVT.LTD» кормової добавки.
Далі, 26 квітня 2018 року, експедитор ТОВ «АльфаТрансЛогістік» ОСОБА_23 , з метою отримання ветеринарного свідоцтва Форми № 2 для подальшого митного оформлення вищезазначеного вантажу, особисто звернувся до прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та в ході розмови з провідним лікарем ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні і транспорті ОСОБА_8 , у останнього повторно виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 за видачу ветеринарного свідоцтва Форми № 2 на товар ТОВ «Фоскорм», реалізуючи який, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_23 про необхідність передачі йому неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США за видачу ветеринарного свідоцтва Форми № 2 на вантаж кормової добавки для ТОВ «Фоскорм», а у разі відмови ОСОБА_23 не отримає відповідного свідоцтва.
Вислухавши незаконні вимоги ОСОБА_8 , ОСОБА_23 вимушено погодився, з метою запобігання зайвих витрат за перебування вказаного вантажу у зоні митного контролю.
У подальшому, 16.05.2018, провідний лікар ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_8 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, який розташований на другому поверсі адміністративної будівлі прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні, яка розташована за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (територія Одеського морського торгівельного порту) виготовив ветеринарне свідоцтво форми № 2 серії АА № 002887 про благополучність щодо заразних хвороб тварин кормової добавки, яка вироблена у жовтні 2017 року підприємством «AROSOL CHEMICALS PVT.LTD» в Індії, та надійшла на адресу ТОВ «Фоскорм».
Далі, цього ж дня, тобто 16.05.2018, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_8 та ОСОБА_22 , який розташований на другому поверсі адміністративної будівлі прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні, яка розташована за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (територія Одеського морського торгівельного порту), провідний лікар ветеринарної медицини прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з метою одержання неправомірної вигоди, передав ОСОБА_23 ветеринарне свідоцтво Форми № 2 серії НОМЕР_1 , за що одержав від останнього раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.05.2018 становило 10484 (десять тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривні.
Після цього, 16.05.2018, о 12 годині 05 хвилин, після одержання зазначеної неправомірної вигоди, ОСОБА_8 був затриманий співробітниками правоохоронних органів в приміщенні свого службового кабінету. В ході огляду місця події на другому поверсі адміністративної будівлі прикордонного інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні, яка розташована за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1 (територія Одеського морського торгівельного порту), виявлені та вилучені грошові кошти у сумі 400 (чотириста) доларів США, які ОСОБА_8 одержав у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_23 у приміщенні службового кабінету ОСОБА_8 за видачу ветеринарного свідоцтва Форми № 2.
Наведені дії ОСОБА_8 кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене повторно.
В судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину не визнав та пояснив, що у 2018 році він працював в Одеській регіональній службі державного ветеринарно-санітарного контролю на Державному кордоні та транспорті на посаді провідного лікаря ветеринарної медицини пункту номер 18. У його обов`язки входило видача ветеринарних свідоцтв форми 2 на імпортовані вантажі. Обставин знайомства з ОСОБА_24 зараз не пам`ятаю, можливо не надавав цьому значення. По першому випадку можу пояснити те, що ОСОБА_24 було надано пакет документів, не в повному їх обсязі, на що Швецем надано йому витяг з закону з відмітками, чого не вистачає для проведення подальшого оформлення вантажу. Через певний період часу ОСОБА_24 надав вже повний пакет документів, на що йому була потім видана ветеринарне свідоцтво форми 2. Він в ОСОБА_24 не вимагав ніяких коштів і не отримував від нього. Також ОСОБА_25 не передавав ніяких коштів. По другому випадку: на той момент, коли ОСОБА_24 подавав звернення, було заборонено ввезення зазначеного вантажу, але потім через короткий період часу було отримано з Держпродспоживслужби лист щодо можливості оформлення цього вантажу в зв`язку з тим, що ці вантажі повинні пройти термічну обробку. В подальшому також зазначений вантаж було оформлено. Також він не працював ні в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області, та не працював, в протоколах визначалась ще одна структурна одиниця, не пам`ятаю, чи екологія, чи екологічна експертиза, в екологічній інспекції також не працював. ОСОБА_24 також ще визначав, що затримання вантажів призводило до безпідставних затрат імпортерів коштів, але це є неправдою, тому що він брехав. Виходить, що вантажі можуть простоювати, контейнера з вантажами в порту безкоштовно можуть простоювати до місяця. Також у всіх протоколах і допиту ОСОБА_24 було зазначено, що він мав діалог лише з ОСОБА_26 , та він там практично ніде не фігурував. Він не ознайомлювався з матеріалами, які надавав ОСОБА_24 для отримання сертифіката, цим займалася ОСОБА_25 , він видав сертифікат. Груз був кормові добавки. Коли мене затримали співробітники СБУ, повідомили про затримання через годину.
Відповідно до ст. 91 КПК  у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального пр авопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Також матеріали кримінального провадження містять, в якості доказу винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 наступні докази:
- протокол огляду місця події від 16.05.2018 року, згідно якого об`єктом огляду є службові приміщення прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, розташованого на 2 поверсі адміністративної будівлі, яка розташована на території Одеського морського торгівельного порту, за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, після чого загалом опечатано речі, документи та грошові кошти, які вилучаються у 13 поліетиленових пакетах;
- постанова про проведення освідування особи від 16.05.2018 року, згідно якої вирішено провести освідування ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виявлення на його тілі слідів кримінального правопорушення;
- протокол освідування особи від 16.05.2018 року, згідно якого проведено просвічування лівої та правої кистей рук ОСОБА_8 на пальцях та долонях останнього виявлено світіння зеленого кольору та проведено змиви з кистей рук;
- висновок експерта № 1532-Х/317-П від 25.09.2018 року, згідно якого на наданих на експертизу ватних тампонах зі змивами з рук; штанах; футболці; ремені ОСОБА_8 , речовин, що люмінесціюють візуально не виявлено; на наданих на експертизу банкнотах у кількості 8 штук, які вилучено під час огляду місця події 16.05.2018 у ОСОБА_8 , виявлена люмінесцентна спеціальна хімічна речовина, яка в УФ-променях має люмінесценцію жовто-зеленого кольору та має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною; на наданих на експертизу ватних тампонах зі змивами з рук ОСОБА_8 , встановлено наявність цинку, який входить до складу (є основою) спеціальної хімічної речовини, виявленої на банкнотах у кількості 8 штук; на наданих на експертизу штанах, які належать ОСОБА_8 , встановлено наявність цинку, який входить до складу (є основою) спеціальної хімічної речовини, виявленої на банкнотах у кількості 8 штук;
- ілюстративна таблиця до висновку експерта № 1532-Х/317-П від 25.09.2018 року;
- висновок експерта № 316-П від 26.09.2018 року, згідно якого банкнота номіналом 50 доларів США; банкноти номіналом 100 доларів США, за своїми характеристиками відповідають аналогічним банкнотам, які випущені в обіг ФРБ США; банкноти номіналом 100 гривень, за своїми характеристиками відповідає аналогічним банкнотам, які випущені в обіг НБУ;
- ілюстративна таблиця до висновку експерта № 316-П від 26.09.2018 року;
- протокол огляду від 02.03.2018 року, згідно якого проведено огляд грошових купюр виданих громадянином ОСОБА_23 , які належать останньому, та призначені для проведення слідчих дій;
- постанова про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 23.03.2018 року, згідно якої визнано необхідним використати під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії заздалегідь ідентифіковані (помічені) грошові кошти в сумі 10000 грн., як незаконну винагороду, з використанням аудіо- та відеозапису, фотографування та застосування спеціальних технічних засобів для спостереження;
- постанова про проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 08.05.2018 року, згідно якої вирішено провести негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів (грошових коштів) у сумі 400 доларів США стосовно начальника прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на Державному кордоні та транспорті ОСОБА_21 , провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на Державному кордоні на транспорті ОСОБА_22 , провідного лікаря ветеринарної медицини прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на Державному кордоні на транспорті ОСОБА_8 , строком на 30 діб, з моменту винесення постанови;
- постанова про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 08.05.2018 року, згідно якої визнано необхідним використати під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії заздалегідь ідентифіковані (помічені) грошові кошти в сумі 400 доларів США, як незаконну винагороду, з використанням аудіо- та відеозапису, фотографування та застосування спеціальних технічних засобів для спостереження;
- протокол ідентифікації (помітки) грошових купюр від 08.05.2018 року, згідно якої проведено ідентифікацію грошових купюр, виданих громадянином ОСОБА_23 , а саме 10 купюр номіналом 50 доларів США загальною сумою 500 доларів США, які помічені спеціальним засобом – люмінесцентним препаратом «Світлячок-М»;
- протокол огляду від 08.05.2018 року, згідно якого проведено огляд грошових купюр, виданих громадянином ОСОБА_23 , а саме 10 купюр номіналом 50 доларів США загальною сумою 500 доларів США.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що з 2017 року він працював експедитором в «Альфа Транс». Коли проходив стажування, він планував займатися підприємницькою діяльністю. Виявив бажання пройти стажування для досвіду. На етапі стажування йому стало зрозуміло, що ця організація не дуже порядно працює. Сам факт корупційної складової його збентежело. Йому дали перший пакет документів для оформлення групи. На початку 2018 року він перший раз стикнувся з ветеренарною службою. Взявши всі відповідні документи, звернувся до цих хлопців: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . Почалися додаткові питання, у нього це в перший раз, почали ставити палиці в колеса. Він звернувся до керівника, кажу, що вимагають додаткові документи. В цьому був спір, тому що не було усіх документів. Був ОСОБА_26 , ОСОБА_29 і ОСОБА_27 . Йому на записці написали цифру сто, запитав: «Сто чого?». Сказали доларів. Сказав про це начальниці, домовились на цьому, перший груз пішов. Це був початок 2018 року, передача була в робочому кабінеті. ОСОБА_29 знаходився зліва, ОСОБА_30 . З другою передачею грошей дали зрозуміти, що потрібно робити як в перший раз. Записку написав ОСОБА_29 . Він може помилятися, пройшло багато часу. Кошти для передачі ОСОБА_25 були його власні. Конкретно до ветеренарної служби він звертався 2 рази. Сто доларів передав при керівниці і двоїх хлопцях, у ситуації про чотириста доларів теж саме. ОСОБА_29 сказав покласти грошові кошти. На папері писав ОСОБА_29 . Всі кінцеві рішення приймала керівниця ОСОБА_31 написав на папері суму і сказав куди покласти. До прокуратури звернувся із заявою на всю організацію, відносно ОСОБА_28 не писав заяви.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що пройшло майже 8 років, вона мало що пам`ятає. Вона була начальником прикордонного інспекційного пункту ветеринарної служби № 18. До неї багато зверталося людей, отже і ОСОБА_24 звертався, вона не пам`ятає ОСОБА_26 був її підлеглим. Оплата проводилась безготівково, виписується рахунок.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що працював провідним лікарем ветеринарної медицини. З ОСОБА_28 разом працювали, сиділи в одному кабінеті. За ОСОБА_24 пам`ятає, він звертався для оформлення документів, щось оформляли. До кого конкретно він звертався не пам`ятає. Стосовно отримання неправомірної вигоди читав в інтернеті, але то була інша організація - Одеська міжрегіональна служба державного ветеринарного санітарного контролю, здається так, та вона не входила до Головного управління Держспоживслужби, та в них різні адреси. Стосовно вимагання ОСОБА_28 хабарів від заявників до нього не поступали. Розподілу заяв від заявників між ветеринарними лікарями не було.
Докази, на які посилається прокурор в судовому засіданні є обвинувальний акт, який послідовно описує, яким чином реалізовувався умисел обвинуваченого. Зокрема, вказано, що після звернення з метою отримання ветеринарного свідоцтва заявнику було повідомлено про недоліки, виявлені при огляді сертифіката, а також зазначено на необхідність подання додаткового сертифіката або внесення змін до наявного документа. Після повторного звернення заявнику було повідомлено, що без передачі грошових коштів відповідне ветеринарне свідоцтво видано не буде, оскільки в іншому випадку перебування вантажу у зоні митного контролю спричинить додаткові витрати. Саме в цьому й проявляється ознака вимагання неправомірної вигоди: обвинувачений використав залежність особи від прийняття ним службового рішення і поставив законний інтерес заявника у залежність від незаконної грошової винагороди. Факт вимагання та одержання неправомірної вигоди перш за все підтверджується показаннями свідка ОСОБА_23 , які були надані у судовому засіданні. З вказаних показань вбачається, що свідок повідомив суду про обставини свого спілкування щодо оформлення документів із ОСОБА_8 , про необхідність передачі грошових коштів, про суми таких коштів, а також про те, що кошти передавалися не як добровільна ініціатива, а у зв`язку з неможливістю отримати необхідні документи без їх надання. Свідок прямо вказував, що чув озвучення конкретної суми, описував, де саме відбувалася передача грошей, і пояснював зв`язок між передачею коштів та оформленням ветеринарних документів.
Стороною захисту заявлено клопотання про визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими, посилаючись на наступне.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні № 42017160000001651 став рапорт старшого о\у в ОВС 4 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_32 від 15.11.2017 про те, що ним отримано інформацію щодо вимагання посадовими особами Екологічної інспекції північно-західного регіону Чорного моря та співробітниками Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Одеській області неправомірної вигоди за безперешкодне оформлення відповідних сертифікатів та погоджень за ввезення вантажів суб`єктами ЗЕД, які заходять до портів Одеської області.
Жодних додатків до цього рапорту не надано. До рапорту не надані матеріали про проведення заходів по лінії протидії корупції, на які посилається відповідний оперативний співробітник. Таким чином, не встановлено джерело отримання ОСОБА_33 зазначеної інформації. Якщо це були матеріали оперативно-розшукових заходів, то вони повинні були долучені до кримінального провадження та надані стороні захисту.
В Рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року в справі №1-31/2011 про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 62 Конституції України, зазначено, що визнаватися та використовуватися як докази в кримінальній справі можуть лише фактичні дані, отримані у відповідності з вимогами кримінально-процесуального законодавства, а обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
До ЄРДР були несені відомості 17.11.2017 за фактом вимагання службовими особами Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Одеській області за ознаками ч. 3 ст. 368 КК України.
Зазначено орган досудового розслідування: прокуратура Одеської області.
Однак, слідчі дії у даному кримінальному провадженні проводились відносно працівників прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті.
Одеська регіональна служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (код юридичної особи 00485993, адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. М. Говорова, 7) та її співробітники не мають жодного відношення до Головного управління державної служби з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів в Одеській області (код юридичної особи 40342996, адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. 6-ма Пересипська, 6) та Державної екологічної інспекції північно-західного регіону Чорного моря (код юридичної особи 38016986, адреса місцезнаходження: м. Одеса, 12-а лінія 6-ї станції Люстдорфської дороги, 22).
Це окремі юридичні особи із різними функціями та які ніяк не пов`язані між собою.
Крім іншого, в рапорті старшого о\у в ОВС 4 відділу ГВ БКОЗ УСБУ в Одеській області ОСОБА_32 вказано про посадових осіб екологічної Інспекції та посадових осіб ГУДСУ в Одеській області, які вимагали неправомірну вигоду за надання сертифікатів та погоджень.  ОСОБА_8 не працював в указаних організаціях, а відповідно до обвинувального акту видавав ветеринарні свідоцтва (не сертифікати, і не погодження). 
Згідно Закону України «Про ветеринарну медицину» це є відмінні документи, ветеринарне свідоцтво - разовий документ, виданий державним ветеринарним інспектором, що підтверджує ветеринарно-санітарний стан партії тварин, продуктів тваринного походження, репродуктивного матеріалу, біологічних продуктів, кормів тваринного та рослинного походження, включаючи обов`язкове зазначення результатів лабораторних досліджень та ветеринарно-санітарного статусу території (потужності) походження, а для тварин - засвідчення проведення вакцинації та діагностичних досліджень.
Також, в заявах, які надійшли до прокуратури Одеської області від заявників ОСОБА_23 та ОСОБА_34 , зазначено про необхідність прийняти міри до начальника прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, яка налагодила систематичне вимагання неправомірної вигоди за видачу сертифікатів.
Однак, слідчі дії у кримінальному провадженні № 42017160000001651 проводились відносно ОСОБА_8 , стосовно якого не було ніяких заяв про вчинення ним кримінальних правопорушень та відносно нього не вносились відомості до ЄРДР.
Крім іншого, сторона обвинувачення ставить у провину ОСОБА_8 вчинення двох злочинів за ч. 3 ст. 368 КПК України, однак, до суду наданий тільки витяг із ЄРДР про вчинення одного факту вимагання неправомірної вигоди.
За підпунктом 8 п. 2 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139 в редакції, чинній на 28 лютого - 01 березня 2019 року, відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним.
Таким чином, проведення слідчих дій без внесення відомостей до ЄРДР по другому епізоду є також незаконним, оскільки проводилось із порушенням вимог ч. 3 ст. 214 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Проводячи слідчі дії, які виходять за рамки збирання доказів у конкретному кримінальному провадженні, яке знаходиться у його провадженні, слідчий вийшов за рамки своїх повноважень та проводив слідчі дії відносно осіб та організації, відомості щодо яких не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є прямим порушенням вимог ч. 3 ст. 214 КПК України, так як здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.
Згідно постанови ККС ВС від 02.11.2023 у справі №199/4275/19 «Орган досудового розслідування не вправі цілеспрямовано збирати докази за кримінальним правопорушенням без внесення до ЄРДР відомостей про них і без прийняття прокурором рішення про об`єднання матеріалів досудового розслідування за такими кримінальними правопорушеннями, в порядку ч. 5 ст. 217 КПК України. Зібрані докази не можуть вважатися такими, що побічно отримані, а отже є недопустимими».
Таким чином, працівники прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та особисто ОСОБА_8 безпідставно стали об`єктами кримінального переслідування зі сторони правоохоронних органів.
Щодо застосування НСРД по неналежному ЄРДР Європейський суд з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» з`ясував, що докази, здобуті за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, можуть уважитися допустимими за умови наявності достатніх гарантій проти зловживань, ужиття відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними.
В протоколі огляду місця події зазначений склад учасників слідчої дії. Огляд місця події проводився слідчим ОСОБА_35 , за участю затриманого ОСОБА_8 , понятих ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , а також за участю п`яти співробітників СБУ, однак, перед початком слідчої дії - огляду місця події в робочому кабінеті ОСОБА_8 , представилися на камеру тільки слідчий та двоє співробітників СБУ, інші співробітники СБУ знаходилися поза межами робочого кабінету та вільно пересувалися по інших приміщеннях прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті.
На відеозаписі огляду місця події видно, що фактичний обшук здійснювався оперативними співробітниками СБУ.
За змістом ч. 1 ст. 236 КПК України, виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене в порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК відповідним оперативним підрозділам. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів, однак це не звільняє їх від обов`язку особистого виконання обшуку.
У випадку проведення обшуку іншими особами, окрім слідчого чи прокурора, вказане слід вважати суттєвим порушенням умов обшуку, результати обшуку у відповідності з вимогами ст.ст. 86, 87 КПК не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і на них не може посилатися суд при ухваленні обвинувального вироку, як на доказ. (Справа Верховного Суду № 466/896/17 від 29.01.2019).
Працівники оперативних підрозділів не відносяться, згідно п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України до учасників кримінального провадження, а тому не могли бути запрошені слідчим для проведення обшуку житла чи іншого володіння особи, відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України. Письмове доручення слідчого на їх залучення до відповідної слідчої дії, як того вимагають ст.ст. 40, 41 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять.
При огляді службового кабінету ОСОБА_8 та його особистому огляді при ньому не були виявлені гроші, які начебто йому передавав свідок ОСОБА_23 
ОСОБА_8 був затриманий, у порядку ст. 208 КПК України, 16.05.2018 о 12 год. 05 хвилин на самому початку такої слідчої дії як огляд місця події, тобто з того часу коли він змушений був залишатися у приміщенні, визначеному слідчим, та підкорятися його наказам.
400 доларів США були виявлені слідчим через годину після початку огляду місця події у місці загального користуванні (туалеті) на відстані кількох десятків метрів від кабінету ОСОБА_8 , де його було затримано годину з початку огляду місця події місце, де знайшли гроші, перебувало поза межами відеофіксації слідчої дії. Грошові кошти були вилучені та опечатані в пакет № 5.
За весь час з початку огляду кабінету ОСОБА_8 до туалету, де знайшли зазначені кошти, мали доступ необмежене коло осіб, в тому числі інші співробітники СБУ. Також, від початку огляду місця події в службовому кабінеті ОСОБА_8 і до виявлення грошей в туалеті слідчий та присутні співробітники СБУ неодноразово виходили із кабінету та перебували поза межами відеофіксації.
Зазначені процесуальні порушення ставлять під сумнів об`єктивність і достовірність даних, отриманих під час огляду місця події 16.05.2018 р.
Враховуючи, що допитаний в якості свідка ОСОБА_23 повідомив суду, що він залишив гроші, призначені для передачі неправомірної вигоди, в кабінеті ОСОБА_8 , то можна зробити висновок, що ОСОБА_8 не має жодного відношення до виявлених в туалеті 400 доларів США.
Змиви з рук ОСОБА_8 були отримані на підставі постанови про проведення освідування та така слідча дія як освідування була зафіксована у протоколі освідування від 16.05.2018 р., у відповідності із ст.ст. 223, 241 КПК України. Про це прямо вказано в протоколі огляду місця події, де зафіксовано, що в 12 год. 15 хв. огляд місця події призупиняється у зв`язку із виконанням постанови процесуального керівника про проведення освідування ОСОБА_8 . Змиви з рук ОСОБА_8 , вата та гумові рукавиці, за допомогою яких здійснювалося освідування, у відповідності із ст. 105 КПК України, є додатками до протоколу освідування, а тому не можуть бути вилучені під час вчинення іншої слідчої дії - огляду.
Такі слідчі дії як огляд та освідування проводяться із різною метою. Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України, огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а освідування підозрюваного здійснюється для виявлення на його тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу, однак, в протоколі огляду місця події зазначено, що змиви з рук ОСОБА_8 , вата та гумові рукавиці, за допомогою яких здійснювалося освідування, були вилучені під час огляду місця події, а не під час освідування (пакети № 1, № 2, № 3, № 4).
Така слідча дія як проведення освідування у відповідності до постанови прокурора повинна проводитись слідчим, однак, як видно із відеозапису, слідча дія освідування проводилася оперативниками СБУ за відсутності у них повноважень та доручення в порядку ст. 40 КПК України на участь у проведенні зазначеної слідчої дії.
В постанові про призначення комплексної експертизи від 20.07.2018 р. та у супровідному документі на експертизу від 23.07.2018 р., вих. 17-4980-17 на експертизу вказано, що на пакетах № 1, № 2, № 3, № 5, № 12 зазначено, що вони вилучені під час огляду 14.05.2018 р., однак, у висновку експерта № 1532-Х/317-П від 25.09.2018 р. вказано, що полімерні пакети № 1, № 2, № 3, № 5, зав`язані нитками із паперовими етикетками із текстом «вилучені під час проведення огляду 16.05.2018».
В протоколі огляду місця події також зазначено, що під час складання письмової частини протоколу затримання у ОСОБА_8 вилучено його штани та футболка, які поміщено в пакет № 12, опечатано та скріплено підписами понятих та слідчого. Штани та футболка ОСОБА_8 були вилучені у нього не при огляді місця події, а при його затриманні у порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується самим протоколом затримання та відміткою у протоколі огляду про те, що в 13 год. 51 хв. слідча дія (огляд місця події) призупиняється у зв`язку із складанням письмової частини протоколу затримання ОСОБА_8 . 
Крім того, під час проведення огляду місця події та вилучення штанів та футболки ОСОБА_8 були присутні різні поняті різної статті. При огляді місця події - поняті були жінки : ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , а при затриманні - чоловіки: ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , а отже, вилучені у ОСОБА_8 штани та футболка не можуть бути вилучені під час огляду місця події, так як вони вилучені у присутності понятих, які не були учасниками огляду місця події.
Так, на сторінці 7 висновку експерта № 1532-Х/317-П від 25.09.2018 р. вказано, що полімерний пакет, зав`язаний ниткою з паперовою етикеткою із текстом «Пакет № 12. Футболка, джинси та ремень ОСОБА_8 вилучені під час затримання 16.05.2018 … Поняті: 1) ОСОБА_42 (підпис), ОСОБА_43 (підпис), однак, поняті ОСОБА_38 та ОСОБА_39 не були присутні під час вилучення особистих речей ОСОБА_8 , оскільки ті були вилучені під час його затримання у присутності інших понятих: ОСОБА_40 та ОСОБА_41 .
У судовому засіданні під час огляду речових доказів у пакеті № 12 було виявлено етикеткту із підписами понятих: ОСОБА_40 та ОСОБА_41 .
Всі вилучені під час огляду, освідування та затримання речі були опечатані та скріплені підписами слідчого і понятих, а не всіх учасників слідчої дії, як це передбачено ч. 3 ст. 105, ч. 5 ст. 237 КПК.
Процес упакування та текст на бірках не були зафіксовані на відео. 
Відповідно до ч. 2 ст. 106 КПК України, до складу слідчої (розшукової) дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів та інші дії, що мають значення для перевірки результатів процесуальної дії.
Згідно п. 9 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125 Генерального прокурора України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України, усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі.
З даних норм законодавства слідує, що до складу слідчої (розшукової) дії - обшук входять також дії щодо належного упакування речей і документів, які вилучаються за результатами її проведення, із обов`язковим внесенням цих відомостей до протоколу.
Також відповідно до п. 3, 4 розділу «Загальні положення» Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.
В той же час, як зафіксовано на відеозаписі огляду місця події процедура упакування, опечатування, підписання та вилучення всіх предметів залишилась поза кадром.
У зв`язку із відсутністю на етикетках, якими опечатані вилучені речі, підпису ОСОБА_8 та відсутністю відеозапису процесу упаковки речових доказів, у сторони захисту є обґрунтовані сумніви у достовірності зазначених речових доказів.
Зазначені вище порушення під час проведення процесуальних дій: огляду місця події, освідування, затримання ОСОБА_8 , а також порушення порядку опечатування та вилучення речових доказів ставить під сумнів об`єктивність і достовірність доказів, вилучених як зазначено у протоколі огляду місця події від 16.05.2018 р.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 надав суду показання, які відмінні від тих показань, які він надав під час допитів в якості свідка у кримінальному провадженні № 42017160000001651.
В матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017160000001651 наявні протоколи додаткового допиту свідка ОСОБА_24 від 12.03.2018 р. та додаткового допиту свідка ОСОБА_23 від 04.05.2018 р., в яких він надавав слідчому інші показання, чим ті, які надані в суді.
В протоколі додаткового допиту від 12.03.2018 р. ОСОБА_23 вказав, що « ОСОБА_22 написав йому на листочку цифру 100. Так, як цифра один була погано написана, я перепитав у ОСОБА_22 , це сто, на що останній повідомив що так. Після чого, ОСОБА_22 вказав мені місце, де я маю покласти грошові кошти».
Таким чином, ОСОБА_23 під час досудового розслідування надав показання по першому епізоду, що неправомірна вигода надавалась ОСОБА_22 , а не ОСОБА_8 .
По другому епізоду під час досудового розслідування ОСОБА_23 також вказував на ОСОБА_44 як на особу, якій він повинен був передати неправомірну вигоду.
В протоколі додаткового допиту від 04.05.2018 р. ОСОБА_23 вказав, що «03.05.2018 о 15-33 на мій мобільний телефонний номер НОМЕР_2 ОСОБА_22 мені направить СМС з цифрою 4. Таким чином, на даний час для проведення всіх необхідних митних формальностей по вказаному вантажу, мені необхідно надати ОСОБА_22 грошові кошти у розмірі 400 доларів США».
На прохання сторони захисту суд витребував у процесуального керівника зазначені протоколи допитів свідка ОСОБА_23 та пересвідчився у тому, які показання ОСОБА_23 давав під час досудового розслідування.
Інструкція про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні затверджена спільним наказом ГПУ, МВС, СБУ, Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства фінансів, Міністерства юстиції № 114/1042/516/1199/936/1687/5 від 16.11.2012 (надалі - Інструкція).
Пунктом 5.9. Інструкції зазначено, що після завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України.
Пунктом 5.10. Інструкції таке рішення оформлюється постановою прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що погоджується керівником прокуратури.
Пунктом 5.11. Інструкції зазначено, що для розсекречення конкретних матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії керівник органу прокуратури надсилає керівнику органу, де засекречено матеріальний носій інформації, клопотання, у якому зазначаються підстави для скасування грифа секретності, обліковий номер та назва матеріального носія інформації.
В порушення вимог зазначеної Інструкції в матеріалах справи відсутня постанова прокурора про розсекречення матеріалів НСРД та клопотання про скасування грифу секретності.
Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки за змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно НСРД. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 751/7557/15-к (провадження № 13-37кс18).
Недослідження процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення НС(Р)Д, призводить до оперування доказами, допустимість яких с імовірною. Такий висновок зробив ВС в постанові №462/5З38/14-к.
ЄСПЛ при розгляді порушення права особи на справедливий суд при дослідженні питання допустимості доказів у справі "Мірілашвілі проти Росії" від 11.12.2008 у п.200- п.209 зазначив наступне: «У змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх. Суд констатував, що рішення про відмову розкрити матеріали, пов`язані з операцією щодо прослуховування телефонних розмов, результатами якого було обґрунтовано обвинувальний вирок національного суду, не супроводжувалося адекватними процесуальними гарантіями, і, крім цього, не було достатньо обґрунтованим».
Відсутність в матеріалах кримінального провадження рішення прокурора, погодженого із керівником, про розсекречення НСРД та відсутність клопотання про скасування грифу секретності не дає змогу перевірити законність проведення НСРД, підстави для скасування грифа секретності та використання їх як доказів у цьому кримінальному провадженні.
В постанові прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_45 від 20.02.2018 р. (т. 4, а.с. 21) зазначено про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту стосовно ОСОБА_21 із застосуванням заздалегідь помічених грошових коштів у сумі 10000 грн.
В постанові прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_45 від 20.02.2018 р. (т. 4, а.с. 23) про використання заздалегідь ідентифікованих засобів зазначено про необхідність використати заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 10000 грн.
В постанові прокурора, всупереч положенням п. 5 ч. 1 ст. 251 КПК України, не зазначені відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію.
В дорученні, в порядку ст. 36 КПК України, прокурор зазначив, що доручає співробітникам УСБУ в Одеській області проведення НСРД, які зазначені у постановах, однак, згідно матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу від 04.07.2018 р. про результати контролю за вчиненням злочину (т. 4, а.с. 27) 26.02.2016 р. Каєкін зайшов до кабінету ОСОБА_22 , який написав на аркуші цифру «50», на що ОСОБА_23 запитав «Каждому» та ОСОБА_22 повідомив «Каждому».
02.03.2018 р. ст.о/у СБУ ОСОБА_46 передав ОСОБА_23 в особистому автомобілі 2 купюри по 100 доларів США (протокол від 02.03.2018 р., т. 4, а.с. 30-32). Після чого, 02.03.2018 р. грошові кошти, які начебто були використані для передачі як неправомірної вигоди у сумі 100 доларів США, залишені ОСОБА_23 під папкою в кабінеті ОСОБА_22 та ОСОБА_8 . Все це було без присутності ОСОБА_21 .
Таким чином, в порушення постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та застосування ідентифікованих грошових коштів у сумі 10000 грн., оперативні працівники самовільно, без достатніх законних підстав прийняли рішення про зміну ідентифікованих засобів на долари США, та проведення контролю за вчиненням злочину відносно інших осіб, не зазначених у постанові прокурора, тобто оперативні працівники СБУ здійснили процесуальні дії, які виходять за рамки їх повноважень.
По першому епізоду відсутній дозвіл на проведення НСРД відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_22 , їх прослуховування та відеозйомка були незаконними.
В матеріалах кримінального провадження наявна ухвала слідчого судці Апеляційного суду Миколаївської області від 12.02.2018 р. щодо надання дозволу на проведення аудіо, відео контролю ОСОБА_21 та візуальне спостереження за нею у публічно доступних місцях. Така ж ухвала відносно ОСОБА_23 .
В матеріалах справи відсутні ухвали слідчого судді про проведення НСРД відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_22 .
Таким чином, проведення відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_22 НСРД 26.02.2018 р. та 02.03.2018 р. без надання дозволу відносно них на проведення аудіо, відео контролю є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, а саме здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України).
22.03.2018 р. та 15.05.2018 р. слідчим ОСОБА_35 надано доручення до УСБУ в Одеській області на проведення НСРД, а саме: установлення місцезнаходження телефону та зняття інформації відносно осіб, зазначених в ухвалах слідчого судді. (т. 4, а.с. 99-100, 158), однак, співробітниками СБУ були проведені НСРД, які не зазначалась в дорученні слідчого, а саме: аудіо-, відео контроль розмов особи та спостереження за особою.
Таким чином, проведені співробітниками СБУ НСРД є незаконними, а тому докази, зібрані під час проведення ними НСРД є недопустимими.
В постанові прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_45 від 08.05.2018 р. (т. 4, а.с. 138) зазначено про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із застосуванням заздалегідь помічених грошових коштів у сумі 400 доларів США.
В постанові прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_45 від 08.05.2018 р. (т. 4, а.с. 140) про використання заздалегідь ідентифікованих засобів зазначено про необхідність використати заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 400 доларів США.
В постанові прокурора, всупереч положенням п. 5 ч. 1 ст. 251 КПК України, не зазначені відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію.
Згідно протоколу помітки грошових купюр від 08.05.2018 р. (т. 4, а.с. 144) та протоколу огляду від 08.05.2018 р. (т. 4, а.с. 146) співробітники УСБУ в Одеській області помітили 500 доларів США, а не 400 як зазначено в вищезазначених постановах прокурора.
Таким чином, в порушення постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та застосування ідентифікованих грошових коштів у сумі 400 доларів США оперативні працівники самовільно, без достатніх законних підстав прийняли рішення про зміну ідентифікованих засобів на суму 500 доларів США, та доручили проведення НРСД особі, яка не зазначена у постановах прокурора.
Крім іншого, свідок ОСОБА_23 повідомив суду, що грошові кошти, які передавались як неправомірна вигода, були його особистими коштами, однак, в матеріалах кримінального провадження відсутня заява ОСОБА_23 на видачу грошових коштів, які він добровільно надав для передачі як неправомірної вигоди, тобто, жодним чином не зафіксовано, що заздалегідь підготовлені грошові кошти мають законне походження.
Під час виконання вимог ст. 290 КПК України слідчим не були надані стороні захисту речові докази, які знаходились в матеріалах кримінального провадження.
Так, в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31.10.-07.11.2018 р. захисником ОСОБА_8 було зазначено, що стороні захисту не надані для огляду речі, які були вилчені під час огляду місця події 16.05.2018 р., та які були предметом експертного дослідження № 1532-Х/317-Х та № 316-П, а саме: змиви з рук Гончара, футболка, джинси та ремінь, грошові кошти у сумі 400 доларів США, які були вилучені під час огляду місця події 16.05.2018 р., фрагмент паперу із зразком люмінесцентної речовини, а також не надані етикетки, якими опечатані зазначені речові докази. Не надані для огляду грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_21 , що є речовими доказами по першому епізоду.
Також, стороні захисту не надана була можливість скопіювати відео- та аудіозаписи НСРД, не надані оригінали документів по першому епізоду.
У відповідності до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Таким чином, сторона обвинувачення не вправі використовувати як докази зазначені вище речові докази, які не надавались стороні захисту для ознайомлення.
ЄСПЛ зазначав, що право на справедливий судовий розгляд включає право на відкриття всіх важливих доказів, що перебувають у володінні сторони обвинувачення, як на користь, так і проти обвинуваченого. Хоча ЄСПЛ визнавав, що можуть існувати обмеження на це право, якщо вони суворо необхідні у світлі вагомих протилежних (countervailing) суспільних інтересів, - таких як національна безпека, необхідність тримати в секреті методи розслідування або захист фундаментальних прав інших осіб, - однак труднощі, що спричиняються стороні захисту обмеженням його прав, мають бути достатньо збалансовані процедурами, яких додержуються національні органи (Doorson v. the Netherlands, 26 March 1996, § 70, Reports 1996-II) Суд вже згадував вимогу ст. 6 Конвенції забезпечити обвинуваченому можливість доводити свою позиції відносно будь-якого аспекту, важливого в контексті заяви про провокацію, і отримати доступ до всіх важливих доказів, що перебувають у володінні сторони обвинувачення. Таке право сторони захисту випливає з вимог ст. 6 § 1 Конвенції, яка вимагає, що сторона обвинувачення має відкрити стороні захисту всі істотні докази на користь і проти обвинуваченого, які є в її розпорядженні (Rowe and Davis v. the United Kingdom [GC], no. 28901/95, § 60, ECHR 2000-11), а також з положень ст. 6 § З (b) Конвенції, яка гарантує заявнику «достатній час і можливості для підготовки захисту» (Leas v. Estonia, no. 59577/08, § 80, 6 March 2012). Це право також гарантується статтями 22 та 290 КПК (Постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 21.11.2023 у справі № 991/722/21 (провадження № 51-1164км21).
Крім того, стороною обвинувачення під час кримінального провадження було порушене конституційне право ОСОБА_8 на захист. 
Так, у протоколі затримання ОСОБА_8 вказано, що він був затриманий, у порядку ст. 208 КПК України, 16.05.2018 р. о 12 год. 05 хв., тобто з того часу коли він змушений був залишатися у приміщенні, визначеному слідчим, та підкорятися його наказам. 
Відповідно до ст. 209 КПК України це і є моментом затримання, тобто, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, з цього часу ОСОБА_8 є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 63 Конституції України, підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист. 
Згідно ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України, підозрюваний має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості, в тому числі, користуватися правовою допомогою захисника. Відповідно до ч. 3 вказаної статті слідчий, прокурор зобов`язані роз`яснити підозрюваному його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або заковом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані надати затриманій особі допомогу у встановленні зв`язку із захисником.
Відповідно до ч. 2 ст. 54 КПК України, відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова або заміна фіксується у протоколі процесуальної дії. В протоколі огляду місця події та протоколі освідування відсутня відмова підозрюваного від захисника.
Відповідно до ч. 3 ст. 235 КПК України, слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката, однак, всупереч вказаним вимогам Закону така слідча дія як огляд, що здійснюється за правилами, що передбачений для обшуку, була проведена за участю підозрюваного ОСОБА_8 без участі захисника.
Правову позицію ЄСПЛ щодо початкового етану забезпечення права на захист у кримінальному провадженні викладено, зокрема, в п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Лучанінова проти України", де зазначено, що "для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження" (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі "Сальдуз проти Туреччини" та пункти 90-91 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі "Яременко проти України").
Про затримання ОСОБА_8 слідчим 16.05.2018 р. о 14 год. 11 хв. (через дві години після затримання, хоча у ч. 4 ст. 213 КПК України вказано - негайно) було повідомлено Регіональний центр надання безоплатної вторинної правової допомоги, який для забезпечення прав затриманого ОСОБА_8 в 14 год. 40 хвилин видав доручення адвокату ОСОБА_47 , для надання правової допомоги ОСОБА_8 . Про призначення адвоката Регіональний центр повідомив слідчого ОСОБА_48 , який вказав час і місце для конфіденційної зустрічі підозрюваного із захисником - 16.05.2018 р. о 15 год. 40 хв. в приміщенні прокуратури Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 14-а.
Вказані обставини підтверджуються наступними документами: листом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області від 31.05.2018 р.; копією витягу із журналу реєстрації повідомлень про затримання; копією доручення адвокату ОСОБА_49 про надання правової допомоги затриманому ОСОБА_8 ; копією заяви про відмову від адвоката.
Таким чином, при проведенні слідчих дій за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в ході яких вилучались речі та документи, були порушені його права на захист.
Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людніш і основоположних свобод, зокрема порушення права особи на захист.
Докази, передбачені ст. 87 КПК України, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.
Відповідно до рішення ЕСПЛ у справі «Родіонов проти Росії» (№ 9106/09) при затриманні на місці злочину, правоохоронці повинні дотримувати всіх гарантій прав підозрюваного в контексті концепції справедливого суду. ЄСПЛ. У Страсбурзі, зокрема, звернули увагу на те, що під час затримання заявника та складанні протоколу огляду його машини він не був належним чином поінформований про право на юридичну допомогу та про право не свідчити проти самого себе. Про права ОСОБА_50 дізнався через 18 годин після затримання. У зв`язку з цим ЄСПЛ зазначив, що право заявника на юридичну допомогу було обмежено, а обвинувачення у кримінальній справі базувалося переважно на протоколі огляду транспортного засобу, при складанні якого були порушені права заявника. Сукупність зазначених фактів привела до порушення ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до рішення ЕСПЛ у справі «Грабовський проти України»: Невід`ємною складовою прав особи у кримінальному провадженні є поінформованість про наявність у неї таких прав (ст. 3, 6 Конвенції, заява № 4442/07, від 29.11.2018 р.).
Крім того, 19.06.2018 р. слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_51 постановила ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку 16.05.2018 р. у службових приміщеннях прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, розташованому за адресою: м. Одеса, Митна площа, 1, під час розслідування кримінального провадження № 42017160000001651.
Ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_52 від 19.06.2018 р., є незаконною та необґрунтованою з підстав.
Слідчий суддя розглянула клопотання слідчого про обшук від 17.05.2018 р. не в передбачений ч. 4 ст. 234 КПК України строк. Частиною 1 ст. 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
У відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий зобов`язаний негайно звернутися із клопотанням про проведення обшуку, однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про виконання слідчим зазначених вимог. Надані до суду прокурором клопотання про проведення обшуку від 17.05.2018 р. не містять відбиток штампу суду про отримання зазначеного клопотання.
Звернення до слідчого судді за спливом тривалого строку після вчинення слідчої дії, яка здійснювалась як невідкладна, має наслідком недопустимість доказів отриманих у ході такої слідчої дії. 
Закінчення встановленого законом «невідкладного» строку тягне за собою втрату того процесуального права, здійснення якого було зумовлено цим строком і з його спливом процесуальні дії не зможуть набути законної сили і не потягнуть відповідних правих наслідків постанови Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 310/4839/17 (провадження № 51-9943км18).
Крім іншого, слідчий суддя надала дозвіл на проведення обшуку, тоді як слідчий проводив іншу слідчу дію, а саме огляд місця події. Звернення до суду із клопотанням про «узаконення» огляду місця події не передбачене чинним КПК.
Верховний Суд уже неодноразово визнавав неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події, зокрема у постановах від 07 червня 2018 року (справа № 740/5066/15-к), від 26 лютого 2019 року (справа № 266/4000/14-к), від 26 листопада 2019 року у справі № 310/4839/17, оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені ст. 233, ч. 2 ст. 234 КПК.
Одеська регіональна служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті та її співробітники не мають жодного відношення до Головного управління державної служби з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів в Одеській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Проводячи слідчі дії, які виходять за рамки збирання доказів у конкретному кримінальному провадженні, яке знаходиться у його провадженні, слідчий вийшов за рамки своїх повноважень та проводив слідчі дії відносно осіб та організації, відомості щодо яких не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є прямим порушенням вимог ч. 3 ст. 214 КПК України, так як здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.
Крім іншого, слідчий прокуратури проводив слідчі дії в рамках розслідування подій, які мали місце в період із 05.02.2018 р. по 16.05.2018 р. 
У відповідності до ст. 216 КПК України, слідчий прокуратури позбавлений права на проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, які вчинені після 19.11.2017 р. Не внесши відомості про начебто вимагання та отримання неправомірної вимоги у період із 05.02.2018 р. по 16.05.2018 р. посадовими особами Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, слідчий порушив вимоги ст. 214 КПК України та фактично самостійно наділив себе повноваження на проведення досудового розслідування за вказаними фактами, долучивши матеріали по заявам про вчинення кримінальних правопорушень до кримінального провадження № 42017160000001651, яке було порушено 17.11.2018 р. відносно дій посадових осіб взаґалі іншої організації.
Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 214, 216, 223 КПК України, слідчий прокуратури ОСОБА_53 не мав законних підстав для проведення обшуку у службових приміщеннях прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, а слідчим суддею не були враховані вказані порушення процесуального законодавства.
Обшук у службових приміщеннях прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті без участі представника організації, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 223 КПК України. Ніхто із представників організації не був допущений до участі у проведенні обшуку, незважаючи на те, що обшук проводився у робочий день та в робочий час за наявності співробітників на робочих місцях, що зафіксовано на відеозаписі слідчої дії.
Також, копія протоколу обшуку не була вручена представнику організації, у приміщеннях якої проводився обшук.
Місцевий суд, який розглядає кримінальне провадження по суті, повинен розглянути всі заперечення сторін, у тому числі й на ухвали слідчих суддів, які не підлягають окремому апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. При цьому суд має повну судову дискрецію і може не погодитися з рішенням, постановленим слідчим суддею (Постанова колегії судців Першої судової палати ККС ВС від 15.04.2025 у справі № 127/15521/24 (провадження № 51-231км25).
Враховуючи вказане, вважає, що ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_52 від 19.06.2018 р. по справі № 522/8636/18, провадження № 1-кс/522/9163/18 незаконною та необґрунтованою, та такою що не відповідає вимогам чинного законодавства
23.06.2018 р. слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_51 постановила ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку 16.05.2018 р. за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 під час розслідування кримінального провадження № 42017160000001651.
Обшук проведений слідчим, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, без ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Підстави для проникнення до житла ОСОБА_8 без ухвали слідчого судді, які перераховані у цій статті КПК України були відсутні, так як ні життю людей, ні майну, яке знаходилось в квартирі нічого не загрожувало, та відсутні будь-які відомості які підтверджують вказані обставини. Переслідування ОСОБА_8 також не було, так як він задовго до обшуку був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 
В клопотанні слідчого також не зазначено невідкладних випадків, на підставі яких міг бути проведений обшук без дозволу суду, жодних обґрунтувань необхідності проникнення до житла ОСОБА_8 без дозволу слідчого судді для проведення обшуку, та, зокрема, врятування майна, в клопотанні не міститься. 
Крім іншого, в самому протоколі обшуку вказані інші підстави для проведення обшуку, а не ті, які перераховані в ч. 3 ст. 233 КПК України, що ще раз підкреслює незаконність проникнення до житла ОСОБА_8 .
Таким чином, вилучення майна слідчим у квартирі ОСОБА_8 під час обшуку без дозволу слідчого судді - є незаконним.
Слідчий посилався у своєму клопотанні на те, що вилучені у ОСОБА_8 грошові кошти визнані речовими доказами по справі, однак, постанову про визнання їх речовими доказами слідчий до суду не надав.
Вказані обставини, які мають суттєве значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, не були досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя не взяв до уваги обставини, які могли істотно вплинути на його висновки, а саме те, що стороною обвинувачення під час кримінального провадження було порушене конституційне право ОСОБА_8 на захист.
Обшук квартири підозрюваного був розпочатий о 16 год. 25 хв., тобто на той час слідчому уже було відомо про наявність у підозрюваного захисника, однак, слідчий не повідомив адвоката ОСОБА_8 про час і місце проведення слідчої дії - обшуку, у відповідності до глави 11 КПК України. 
Також, слідчий не надав можливості самому підозрюваному повідомити адвоката про час та місце проведення слідчої дії, так як той був затриманий, а мобільний телефон був у нього вилучений при огляді місця події.
Під час проведення обшуку слідчий не роз`яснив підозрюваному його права, передбачені процесуальним законодавством.
Під час проведення обшуку в квартирі ОСОБА_8 були присутні стороні особи, які згідно п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України не є учасниками кримінального провадження та згідно ч. 1 ст. 236 КПК України не мають права приймати участь у проведені обшуку, а саме: співробітники оперативного підрозділу СБУ. Саме співробітники оперативного підрозділу СБУ фактично проводили обшук. При цьому до суду для розгляду клопотання про обшук, навіть не було надано доручення слідчого або прокурора на участь вказаних оперативників у слідчих діях відповідно до ст. 41 КПК України, що вказує на незаконну їх участь у проведенні обшуку та грубе порушення прав людини на недоторканність житла, передбаченого ч. 1 ст. 30 Конституції України.
Слідчий суддя розглянув клопотання слідчого про арешт майна від 17.05.2018 р. понад дводенний строк встановлений положеннями ч. 1 ст. 172 КПК України. 
У відповідності до ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Частиною 1 ст. 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Таким чином, не повернувши майно, слідчим суддею було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке прямо порушує права власника та володільця майна. 
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі "Броньовський (Вroniowski) проти Польші" від 22.06.2004 р.).
Враховуючи вказане, вважає, що ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_52 від 23.06.2018 р. по справі № 522/8636/18, провадження № 1-кс/522/9159/18 незаконною та необґрунтованою, та такою що не відповідає вимогам чинного законодавства.
В Рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року в справі № 1-31/2011 про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 62 Конституції України, зазначено, що Верховна Рада України відповідно до пункту 3 частини першої статті 85, пунктів 1, 14 частими першої статті 92 Конституції України законодавчо визначила повноваження органів дізнання і слідства щодо одержання фактичних даних, що можуть бути визнані доказами і які суд оцінює на предмет законності (допустимості), а також компетенцію органів прокуратури, які згідно з пунктом 3 статті 121 Основного Закону України здійснюють нагляд за додержанням законів органами, що проводять оперативно- розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.
Збирання, перевірка та оцінка доказів можливі лише в порядку, передбаченому законом. 
Відповідно до ст. 65 КПК України, доказами в кримінальній справі є фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша); ці дані встановлюються показаннями свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, висновком експерта речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами (частина друга). Перелік суб`єктів, які можуть подавати докази, визначено у статті 66 Кодексу.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Таким чином, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 всі докази, зібрані в здійсненому всупереч установленій у КПК Україні правовій процедурі досудовому розслідуванні з порушенням форми і змісту кримінального провадження, у зв`язку із чим суд зобов`язаний визнати їх недопустимими.
Прокурор вважає, що підстав для сумніву у допустимості, належності та достовірності доказів не вбачається, а їх оцінка у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дає суду всі необхідні підстави для ухвалення обвинувального вироку.
Важливим у контексті оцінки доказів також є й те, що сама сторона захисту, подаючи клопотання про визнання доказів недопустимими, фактично перелічує великий масив доказів сторони обвинувачення: матеріали НСРД, протоколи огляду місця події, освідування особи, затримання, обшук, а також показання свідка ОСОБА_23 та інші матеріали провадження, тобто захист заперечує не факт існування цих доказів і не їх належність до предмета доказування, а лише намагається надати їм оцінку як недопустимим, однак, така позиція сама по собі не свідчить про наявність реальних, істотних та безумовних порушень закону, а навпаки, з матеріалів клопотання вбачається, що доводи захисту здебільшого спрямовані на переоцінку зібраних доказів, на незгоду з процесуальними рішеннями та на спробу поставити під сумнів їх доказову силу, не спростувавши при цьому їх змісту.
Щодо показань свідка ОСОБА_23 , то доводи про їх ненадійність не можуть бути прийняті судом, оскільки такі показання в основному збігаються з фабулою обвинувачення та підтверджуються іншими матеріалами справи. Навіть якщо у викладі певних деталей можливі окремі неточності, сам по собі цей факт не знецінює показання, якщо їх основне змістовне ядро залишається сталим і підтверджується іншими доказами. У даному випадку саме так і є, свідок послідовно описує схему вимагання і передачі коштів, а об`єктивні матеріали справи підтверджують викладені ним обставини .
Таким чином, при оцінці всієї сукупності доказів вбачається чітка та послідовна картина. Заяви заявника свідчать про звернення до правоохоронних органів, у зв`язку з вимаганням неправомірної вигоди. Показання свідка ОСОБА_23 підтверджують фактичний механізм висунення вимог і передачі коштів. Протокол огляду місця події фіксує виявлення коштів та службових документів, пов`язаних із предметом вимагання. Протокол освідування доводить контакт обвинуваченого зі спеціально обробленими грошовими коштами. У сукупності ці докази не просто вказують на ймовірність вини, а поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_8 , будучи службовою особою, умисно, з корисливих мотивів, використовуючи надане йому службове становище, вимагав та одержував неправомірну вигоду за вчинення дій в інтересах особи, яка цю вигоду надавала, вчинивши такі дії повторно, саме тому підстав для визнання доказів сторони обвинувачення недопустимими не має, а доводи захисту не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин, а навпаки, досліджені докази у своїй сукупності є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Обставинами, які підлягають доказуванню стороною обвинувачення у кримінальному провадженні (ст. 92 КПК України) згідно ст. 91 КПК України є: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
Так, сторона обвинувачення кваліфікувала дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене повторно.
Надані стороною обвинувачення докази у справі не доводять поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_8 у відповідності до своїх службових обов`язків видав заявнику ОСОБА_23 ветеринарні свідоцтва форми № 2, що підтверджує ветеринарно-санітарний стан продуктів тваринного походження.
При цьому, сам заявник ОСОБА_23 не вказує на ОСОБА_8 як на особу, яка вимагала або отримала від нього неправомірну вигоду. 
У судовому засіданні він надав показання, що начебто вимаганням неправомірної вигоди займалась керівник прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті ОСОБА_21 , у якої вилучили кошти в сумі 100 доларів США по першому епізоду обвинувачення.
По другому епізоду обвинувачення грошові кошти в сумі 400 доларів США були вилучені у туалеті прикордонно-інспекційного пункту ветеринарної медицини № 18 Одеської регіональної служби Державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, доступ до якого мала необмежена кількість осіб.
На одязі та на руках ОСОБА_8 не були знайдені сліди люмінесцентної речовини, якою помічались грошові кошти передбачені для передачі в якості неправомірної вигоди.
В наданих стороною обвинувачення доказах у даній справі, в тому числі в матеріалах НСРД, немає підтвердження того, що ОСОБА_8 вчинив будь-які дії щодо вимагання або отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 .
Частина 3 статті 368 КК України містить положення про те, що вимагання неправомірної вигоди є кваліфікуючою ознакою даного складу злочину. Під такими діями слід розуміти вимагання службовою особою неправомірної вигоди з погрозою вчинення або невчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть завдати шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає неправомірну вигоду, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати таку неправомірну вигоду (хабар) з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.
При цьому, вимагання неправомірної вигоди матиме місце у випадку наявності обов`язкових в своїй сукупності ознак: ініціатива давання неправомірної вигоди повинна походити саме від службової особи - одержувача такої вигоди; схиляння на давання неправомірної вигоди повинна містити чітку і беззаперечну вимогу із обов`язковою наявністю відкритих погроз або створення реальних умов, що не залишають особі вибору як лише дати таку неправомірну вигоду; вказані вище погрози або створення умов повинні бути прямо пов`язані зі службовим становищем службової особи, мати протизаконний характер та бути спрямованими на завдання шкоди правам та законним інтересам особи, що дає неправомірну вигоду.
В наданих стороною обвинувачення доказах відсутній натяк зі сторони ОСОБА_8 на вимагання або отримання будь-яких коштів від ОСОБА_23 , у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_8 вимагав та отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_23 за виконання своїх службових обов`язків.
Враховуючи наведене, суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_23 , який надав суперечливі показання, як під час досудового розслідування, так і під час допиту у судовому засіданні.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний із наведених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про недоведеність вчинення кримінальних правопорушень саме обвинуваченим ОСОБА_8 .
Отже, названі вище докази свідчать про недоведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення.
Завданнями кримінального провадження, згідно ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «Поза розумним сумнівом». Згідно з установленою практикою ЄСПЛ доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції не у всіх справах неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження). Коли вся чи значна частина інформації щодо подій, про які йдеться, відома виключно органам влади, тягар доведення можна вважати покладеним на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення в аспекті ст. 3 Конвенції.
Виправдувальний вирок ухвалюється, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільний позов не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Накладений арешт на майно, у відповідності до ст. 174 КПК України, слід скасувати після набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324, 373 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України через недоведеність його причетності до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та виправдати.
Запобіжний захід у вигляді застави, обраний обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_52 від 18.05.2018 року по справі № 522/8636/18, провадження № 1-кс/522/9151/18 – скасувати.
Повернути заставу в сумі 158580 (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень заставодавцю: ОСОБА_54 , РНКОПП 2478300967.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2018 року про арешт майна по справі № 522/8636/18, провадження № 1-кс/522/9162/18 – скасувати.
Повернути ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 6350 доларів США та 2800 гривень, вилучені 16.05.2018 року у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 2860,00 грн.; 1430,00 грн. віднести на рахунок держави.
Речові докази: карта пам`яті Micro SD; 8 DVD диски – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду вправі отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1