ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/6061/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Лозовського О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – ФП ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 43730,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до вимог статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. В порушення зазначених норм за відповідачем обліковується податковий борг по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, який виник 24.06.2025 згідно податкового повідомлення-рішення № 0175060705 від 05.06.2025, яким платнику донараховано штрафні санкції на суму 43730,00 грн.
На виконання вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України з метою погашення податкового боргу, на адресу місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , була сформована та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога від 04.07.2025 №0006640-1303-0320, яка вручена 30.07.2025, а також податкове повідомлення-рішення, яке також вручене, проте вжиті заходи не спричинили погашення податкового боргу. 
З наведених підстав позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в сумі 43730,00 грн.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідно до приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві на позовну заяву від 17.06.2026 представник позивача заперечує заявлені до нього позовні вимоги та вказує, що 15.05.2025 працівниками контролюючого органу проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт фактичної перевірки №003710 від 16.05.2025 та протокол про адміністративне правопорушення №002791/377/07-05. На підставі зазначеного акта ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення №0175050705 від 05.06.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 43730 грн. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем була подана скарга в порядку статті 56 ПК України, яка отримана ГУ ДПС у Волинській області та зареєстрована за вх. №23337/6 від 26.06.2025. Крім того, вказує, що за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення Турійським районним судом Волинської області у справі №169/427/25 15.08.2025 винесено постанову, якою ФОП ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП та закрито провадження у справі.
При цьому, звертає увагу, що позивач не довів безспірності податкового боргу Позовні вимоги обґрунтовані податковим повідомленням-рішенням №0175050705 від 05.06.2025. Разом з тим після отримання зазначеного податкового повідомлення-рішення було подано скаргу щодо його оскарження. Факт отримання такої скарги підтверджується листом ГУ ДПС у Волинській області №13568/6/03-20-07-05-06 від 30.06.2025, а відтак контролюючий орган був належним чином повідомлений про незгоду платника податків із прийнятим рішенням. У матеріалах позову відсутні належні докази того, що податкове зобов`язання набуло статусу узгодженого в порядку, передбаченому ПК України.
Також вказує, що податкове повідомлення-рішення винесено на суму 43 730 грн, а в справі позивач просить стягнути 7442,34 грн. Позовна заява не містить належного розрахунку заявленої до стягнення суми, не наведено підстав її формування, періодів виникнення, а також причин відмінності між сумою фінансової санкції та сумою податкового боргу, заявленою до стягнення. Таким чином, позивач не довів склад та розмір заявлених вимог, тому просить відмовити в задоволенні позову.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача заперечує доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема про те, що у матеріалах позову відсутні належні докази того, що податкове зобов`язання набуло статусу узгодженого в порядку, передбаченому ПК України. 
Вказує, що відповідно до статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин): 
- грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1); 
- податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1); 
- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1). 
Пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. За змістом абзаців першого, четвертого пункту 56.18 статті 56 ПК з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. 
Таким чином, у разі якщо платник податків не подає скаргу на податкові повідомлення-рішення до контролюючого органу вищого рівня чи не оскаржує їх до суду, то визначені в них грошові зобов`язання вважаються узгодженими на наступний день за останнім днем строку для подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, передбаченого у пункті 56.3 статті 56 ПК. 
Водночас, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. 
Зазначає, що податкове повідомлення-рішення №0175050705 від 05.06.2025 не оскаржувалось відповідачем в адміністративному чи судовому порядку. 
Щодо твердження відповідача про те, що відсутній розрахунок заявленої до стягнення суми, представник позивача зазначає, що у позовній заяві було визначено до стягнення суму боргу 43730,00 грн. Однак, судом при відкриття провадження в ухвалі від 19.05.2026 помилково було зазначено суму боргу 7442,34 грн. 
Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Волинській області діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачений ПК України, КАС України та Конституцією України, а тому доводи відповідача є безпідставними.
У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача зазначає, сам по собі факт не оскарження податкового повідомлення-рішення не звільняє позивача від обов`язку довести правомірність виникнення податкового боргу та законність підстав його формування. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У поданій відповіді на відзив позивач не спростував доводів відповідача щодо порушень під час проведення фактичної перевірки, зокрема: проведення контрольної закупки до пред`явлення наказу на проведення перевірки; відсутності завершеної розрахункової операції; передачі коштів як передоплати за товар; відкриття зміни ПРРО після події, яка покладена в основу акту перевірки. Зазначені обставини були предметом судового розгляду у справі №169/427/25 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за тим самим фактичним епізодом. Постановою Турійського районного суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №169/427/25 (провадження №3/169/438/25), яка набрала законної сили 26.08.2025, досліджувалися ті самі фактичні обставини, що покладені в основу акту фактичної перевірки та податкового повідомлення-рішення. Водночас зазначена постанова не встановлює факту виникнення узгодженого податкового боргу та не звільняє позивача від обов`язку довести законність підстав його нарахування. 
Також звертає увагу суду, що позивач не надав жодних пояснень щодо наведених у відзиві доводів про спірність фактичних обставин перевірки, обмежившись лише посиланням на відсутність оскарження податкового повідомлення-рішення. 
Крім того, у відповіді на відзив позивач фактично визнав, що в ухвалі суду про відкриття провадження була допущена помилка щодо суми позову. 
З огляду на викладене вважає, що доводи відповіді на відзив не спростовують аргументів, наведених у відзиві на позовну заяву, та не підтверджують належними і допустимими доказами правомірність заявлених позовних вимог.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Волинській області.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пункту 36.1 статті 36, пункту 38.1 статті 38 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Як слідує з наданих ГУ ДПС у Волинській області довідки про наявність боргу по платежах до бюджету (а. с. 3), розрахунку сум податкового боргу (а. с. 4), витягу з ІС «Податковий блок» (зворотний бік облікової картки платника податків) (а. с. 9, 10), детальним розрахунком суми податкового боргу до податкової вимоги (а. с. 5 зворот), станом на 23.03.2026 у відповідача наявна заборгованість за платежем: штрафні санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання, обігу та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 43730,00 грн, яка виникла внаслідок несплати відповідачем податкового зобов`язання, визначеного ГУ ДПС у Волинській області у податковому повідомленні-рішенні №0175060705 від 05.06.2025, який платнику донараховано штрафні санкції на суму 43730,00 грн (а. с. 6).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).
Відповідно до підпунктів 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:
грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;
податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України визначено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення №0175060705 від 05.06.2025 ФОП ОСОБА_1 у судовому порядку не оскаржував.
На думку суду, відповідач заперечуючи проти позову фактично просить надати оцінку правомірності проведення фактичної перевірки платника податку та винесеного податкового повідомлення - рішенням, не сплата грошових зобов`язань за яким, стала підставою для звернення із заявленим позовом про стягнення податкового боргу.
Однак наведені обставини відповідачем не є предметом судового розгляду у даній справі, оскільки оцінка податкових правопорушень, встановлених за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятті акти індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень. В свою чергу, не оскарження актів індивідуальної дії в досудовому або судовому порядках платником податків вказує на погодження останнього з визначеними йому сумами грошових зобов`язань.
Відповідач суму узгодженого грошового зобов`язання, встановленого визначеним податковим повідомленням-рішенням, не сплатив, а тому таке набуло статусу податкового боргу.
Суд враховує, що податковий борг в загальній сумі 43730,00 грн, який заявлений до стягнення у цій справі, виник у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, яке не скасоване в адміністративному чи у судовому порядку, а тому, в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначене у вказаному податковому повідомленні-рішенні податкове зобов`язання є узгодженим та, у зв`язку з його несплатою, вважається податковим боргом.
За приписами пункту 59.1, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
З метою погашення податкового боргу та у відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України ГУ ДПС у Волинській області сформувало податкову вимогу від 04.07.2025 №0006610-1303-0320, яка була надіслана та вручена відповідачу 30.07.2025 (а. с. 5, зворот 5), що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення. Доказів оскарження даної податкової вимоги або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав.
Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Так, пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
Як вбачається з матеріалів справи, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.
Згідно із пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, доказів його погашення суду не надано, а вжиті податковим органом заходи не призвели до його погашення, тому позовні вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 43730,00 грн підлягають до задоволення.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
При цьому, суд також не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення податкового боргу в сумі 7442,34 грн, яка помилково зазначена судом в ухвалі про відкриття провадження від 19.05.2026, оскільки саме сума боргу в розмірі 43730,00 грн заявлена позивачем до стягнення та підтверджена наданими доками. Крім того, на адресу відповідача була надіслана та отримана ФОП ОСОБА_1 копія позовної заяви з додатками, з якої слідує наявність податкового боргу саме в розмірі 43730,00 грн.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан 4, код ЄДРПОУ 44106679) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу, задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у сумі 43730 (сорок три тисячі сімсот тридцять) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський