ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8744/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/8744/25 (головуючий суддя першої інстанції - Артоуз О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В: 

Позивач 03.10.2025 року звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до її страхового стажу періодів роботи з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року; з 22.10.1984 року по 31.10.1985 року; з 31.10 1985 року по 31.12.1997 року на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №056350013052 від 12.09.2025 року про відмову їй у призначенні пенсії за віком.
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року; з 22.10.1984 року по 31.10.1985 року; з 31.10 1985 року по 31.12.1997 року на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути її заяву від 05.09.2025 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року; з 22.10.1984 року по 31.10.1985 року; з 31.10 1985 року по 31.12.1997 року на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №056350013052 від 12.09.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
В задоволенні решти вимог відмовлено. 

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірні періоди роботи не були зараховані до страхового стажу у зв`язку з тим, що під час розгляду документів, доданих до заяви про призначенні пенсії, відповідачем виявлені порушення вимог п.212 Інструкції №58, а саме відсутня печатка підприємства або печатка відділу кадрів на якому вперше заповнювалася трудова книжка на титульній сторінці та відсутня печатка на сторінці № 21. Тому, дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи є правомірними, оскільки трудова книжка оформлена в порушення вимог інструкції №58. 
Позивач відзив на скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05 вересня 2025 року звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.09.2025 року №056350013052 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідно до вказаного рішення: вік заявника становить 60 роки 00 місяців 01 день. Право на призначення пенсії за віком згідно ч.1 ст.26 Закону №1058 мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 32 років. Відповідно до ч.2 ст 26 Закону №1058 у разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч.1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу від 25 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого ч.2 цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу від 15 років.
Страховий стаж особи становить 27 років 05 місяців 01 день (розраховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982, оскільки вона оформлена з порушенням п 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, а саме на титульній сторінці відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (на титульній сторінці проглядається відтиск печатки зі сторінки № 2).
Позивач, вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії, оскаржила таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Статтею 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Починаючи з 1 січня 2018 року у разі відсутності, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років (ч. 3).
У зв`язку із досягненням віку 60 роки позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком.
Водночас, позивач набуде право на призначення пенсії за віком за умови наявності страхового стажу не менше 32 років.
Як встановлено відповідачем в оскаржуваному рішенні, страховий стаж позивача становить 27 років 05 місяців 01 день (розраховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).
Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637 (далі по тексту - Постанова №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року, з 22.10.1984 року по 31.10.1085 року, з 31.10.1985 року по 31.12.1997 року у зв`язку з тим, що під час розгляду документів, доданих до заяви про призначенні пенсії, відповідачем виявлені порушення вимог п.212 Інструкції № 58, а саме відсутня печатка підприємства або печатка відділу кадрів на якому вперше заповнювалася трудова книжка на титульній сторінці та відсутня печатка на сторінці № 21.
Вказаний стаж підтверджений записами трудової книжки позивача.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
З 29.07.1993 року порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Відповідно до п.2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.
Згідно з п.2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Аналогічні за змістом вимоги встановлені пунктом 2.12 Інструкції № 58.
Так, відмова відповідача зарахувати спірні періоди мотивована виключно через невідповідність печатки на титульній сторінці є необґрунтованою, оскільки, відповідно до п.2.12 Інструкції №58 печатка на титульній сторінці підтверджує правильність внесених відомостей про працівника, а не періодів роботи, зазначених у відповідних записах.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
З огляду на викладене, дії та рішення ПФУ щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року; з 22.10.1984 року по 31.10.1985 року; з 31.10.1985 року по 31.12.1997 року на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982 року є протиправними.
Водночас, як встановлено судом першої інстанції, рішенням Білоцерківського об`єднаного управління ПФУ від 17.10.2025 року №056350013052 ОСОБА_1 з 05.09.2025 року призначено пенсію за віком. 
Відповідно до розрахунку форми РС-право до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи: з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року, з 22.10.1984 року по 31.10.1985 року, з 01.11.1985 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 24.01.2008 року, з 24.01.2008 року по 04.05.2008 року, з 05.05.2008 року по 31.08.2025 року (42 роки 11 місяців 29 днів), що охоплює спірні періоди.
Відтак, станом на дату розгляду справи права позивача щодо зарахування спірних періодів її трудової діяльності до страхового стажу та призначення пенсії з дати звернення поновлено.
З урахуванням наведеного, належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 31.08.1982 року по 19.10.1984 року; з 22.10.1984 року по 31.10.1985 року; з 31.10.1985 року по 31.12.1997 року на підставі записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1982 року та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №056350013052 від 12.09.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/8744/25 залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/8744/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко