ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року	справа № 380/21510/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, –

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) із вимогами:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 , які полягають у внесенні у 2025 році до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» інформації про порушення позивачем правил військового обліку та про оголошення його у розшук;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» внесену у 2025 році інформацію про порушення позивачем правил військового обліку та про його «розшук».
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, на його думку, правил військового обліку не порушував, повісток від відповідача не отримував, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку та для оголошення його у розшук. Позивач також посилається на сплив трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Ухвалою від 29.10.2025 заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою від 29.10.2025 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою від 05.11.2025 у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою судді від 10.11.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Відповідач зазначив, що позивач відповідно до протоколу військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.10.1999 № 13 був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час за гр. І ст. 71в розкладу хвороб. У зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX (у редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025) позивач був зобов`язаний самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби. Оскільки цей обов`язок не було виконано, 23.08.2025 щодо позивача внесено відповідні відомості до Реєстру та подано звернення до Національної поліції щодо адміністративного затримання і доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Дії відповідача вважає правомірними та такими, що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом.
На адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Відповідач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_6 , не має статусу юридичної особи, однак є суб`єктом владних повноважень та може бути належним відповідачем у спорі. Просив у задоволенні позовних вимог, а також вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 17000 грн відмовити в повному обсязі.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_9 з 01.11.1999, що підтверджується копією облікової картки до військового квитка НОМЕР_1 та обліковими даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до протоколу постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 від 28.10.1999 № 13 ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у військовий час за гр. І ст. 71в розкладу хвороб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, оголошено та розпочато проведення загальної мобілізації, дія якого продовжувалась неодноразово відповідними нормативними актами.
21.03.2024 прийнято Закон України № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набрав чинності 04.05.2024. У редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025 пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
У відповідних випадках позивач у віці від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатним до військової служби у військовий час до набрання чинності зазначеним Законом і не має встановленої інвалідності, належить до категорії осіб, на яких поширюється обов`язок, передбачений зазначеною нормою.
Доказів того, що позивач у строк до 05.06.2025 пройшов повторний медичний огляд військово-лікарською комісією або хоча б самостійно звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію, матеріали справи не містять.
23.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_10 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів внесено відомості щодо ОСОБА_1 як такого, що не пройшов (відмовився від проходження) військово-лікарську комісію, з підставою – пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим же днем у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС відповідачем надіслано звернення № Е3351704 від 23.08.2025 до Національної поліції щодо адміністративного затримання та доставлення позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
28.10.2025 на адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_10 направлено повістку № 5315536 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 04.11.2025 о 10:00 для уточнення даних. На виклик за цією повісткою позивач не з`явився, повідомивши листом від 01.11.2025 (вх. № 12223 від 04.11.2025) про неможливість прибуття за станом здоров`я.
11.09.2025 адвокатом Винниченком М.П. в інтересах позивача подано до ІНФОРМАЦІЯ_5 адвокатський запит з вимогою з`ясувати підстави внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку та оголошення позивача у розшук.
Листом від 29.09.2025 № 4322/1 ІНФОРМАЦІЯ_3 надав вичерпну відповідь, в якій з посиланням на нормативно-правові акти зазначив, що позивач не виконав обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду військово-лікарською комісією у термін до 05.06.2025, у зв`язку з чим 23.08.2025 щодо нього внесено відомості до Реєстру.
Вважаючи дії відповідачів щодо внесення відомостей до Реєстру протиправними, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір, суд керується таким.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень – орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій.
За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі – Закон № 1951-VIII) органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з пунктами 1, 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, при цьому районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 522/22225/21, районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, попри відсутність статусу юридичної особи, є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та може бути належним відповідачем у спорі. В силу частини п`ятої статті 242 КАС України така правова позиція враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.
Отже, як ІНФОРМАЦІЯ_3 – як орган ведення Реєстру, який безпосередньо вчинив спірні дії, так і ІНФОРМАЦІЯ_4 – як юридична особа публічного права, відокремленим підрозділом якої є ІНФОРМАЦІЯ_3 , належно залучені до участі у справі.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина третя статті 1 Закону № 2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено та розпочато проведення загальної мобілізації.
За приписами статті 39 Закону № 2232-XII на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 № 3621-IX (в редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025) встановлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Із системного аналізу наведеної норми слідує, що обов`язок проходження повторного медичного огляду до 5 червня 2025 року покладено безпосередньо законом на громадян України відповідної категорії. Так само безпосередньо законом покладено обов`язок самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію.
Виконання цього обов`язку не поставлене законом у залежність від отримання громадянином повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Право на отримання повістки у цьому випадку є альтернативним способом ініціювання проходження медичного огляду, проте відсутність повістки не звільняє громадянина від виконання обов`язку, безпосередньо встановленого законом.
Аналогічна правова позиція щодо законодавчого характеру обов`язків військовозобов`язаних осіб незалежно від факту вручення повістки висловлена Верховним Судом у постанові Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/2838/24, де зазначено, що обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлений не повісткою, а Законом № 2232-XII.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач, перебуваючи у віці 43 років (станом на 04.05.2024 – день набрання чинності Законом № 3621-IX), будучи визнаним обмежено придатним до військової служби (непридатним у мирний час, обмежено придатним у воєнний час) відповідно до протоколу військово-лікарської комісії від 28.10.1999 № 13, належав до категорії осіб, на яких поширювався обов`язок проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025. Доказів виконання цього обов`язку – проходження повторного медичного огляду або принаймні самостійного звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію у встановлений строк – позивачем суду не надано.
Доводи позивача про те, що повторного медичного огляду він не пройшов з огляду на неотримання повістки від відповідача, суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, оскільки, як зазначено вище, обов`язок проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 покладено на позивача безпосередньо законом, а не залежить від факту отримання ним повістки.
Згідно з пунктом 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Абзацом 1 пункту 74-3 цього Порядку визначено, що у разі, коли військовозобов`язані та резервісти самостійно виявили бажання пройти медичний огляд, вони можуть подати запит засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Таким чином, законодавство України прямо передбачає механізм, за яким військовозобов`язаний у статусі обмежено придатного зобов`язаний самостійно ініціювати проходження повторного медичного огляду – шляхом особистого звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет – не очікуючи на отримання повістки.
Щодо правомірності внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Порядок № 1487).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1487 військовий облік полягає, серед іншого, у фіксації, накопиченні та аналізі наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійсненні заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; поданні відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 5 Порядку № 1487).
Абзацом 2 пункту 56 Порядку № 1487 встановлено, що Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки до Національної поліції має містити прізвище, власне ім`я та по батькові, адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання, дату народження, інші дані особи, а також підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру, зокрема, персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Стаття 7 Закону № 1951-VIII містить вичерпний перелік даних, які належать до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста. До таких даних належать, серед іншого, відомості, необхідні для здійснення військового обліку та забезпечення оборони держави, у тому числі відомості про невиконання військовозобов`язаним обов`язків, безпосередньо передбачених законом.
Суд враховує, що внесення до Реєстру відомостей про невиконання позивачем встановленого Законом № 3621-IX обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 не є застосуванням до позивача адміністративного стягнення. Внесення такого запису носить інформативно-обліковий характер та є необхідним інструментом для забезпечення повноти та достовірності даних військового обліку, що визначають кількісний склад та якісний стан військовозобов`язаних в умовах введеного в Україні воєнного стану та оголошеної загальної мобілізації.
Доводи позивача про те, що до Реєстру можуть вноситися виключно відомості про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП (з посиланням на пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VIII), суд відхиляє з огляду на таке.
Пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VIII регулює внесення до Реєстру відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП (а саме: дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення). Водночас, як було зазначено вище, головною метою ведення Реєстру є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан військовозобов`язаних, а самі відомості про порушення військовозобов`язаним правил військового обліку складають окрему обліково-інформаційну категорію та не зводяться виключно до факту притягнення до адміністративної відповідальності.
Внесення до Реєстру відомостей про невиконання громадянином обов`язку, безпосередньо встановленого Законом № 3621-IX, є об`єктивно необхідним заходом для забезпечення виконання покладеної на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки функції з організації та ведення військового обліку, моніторингу стану виконання військовозобов`язаними своїх обов`язків і вжиття передбачених законом заходів реагування.
За наведеного, дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо внесення 23.08.2025 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку (у частині непроходження повторного медичного огляду військово-лікарської комісії у встановлений Законом № 3621-IX строк), а також щодо направлення звернення до Національної поліції про адміністративне затримання та доставлення позивача, вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Щодо доводів позивача про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Доводи позивача про те, що з огляду на сплив трьохмісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідача відсутні правові підстави для збереження відомостей про порушення правил військового обліку у Реєстрі, суд відхиляє з огляду на таке.
Згідно з частиною дев`ятою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Однак ця норма регулює виключно строки притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, тобто строки застосування заходів адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зазначена норма не регулює питання внесення та збереження у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення військовозобов`язаним правил військового обліку як таких, оскільки такий запис, як зазначено вище, носить інформативно-обліковий, а не адміністративно-каральний характер.
При цьому суд враховує, що невиконання позивачем обов`язку з проходження повторного медичного огляду має триваючий характер, оскільки цей обов`язок не виконано позивачем і станом на день розгляду справи. Доказів проходження позивачем повторного медичного огляду військово-лікарською комісією або отримання направлення на нього матеріали справи не містять. Натомість, у матеріалах справи міститься повідомлення позивача про неможливість прибуття за повісткою № 5315536 від 28.10.2025 на 04.11.2025 у зв`язку з хворобою, що свідчить про те, що обов`язок щодо проходження медичного огляду залишається невиконаним.
Виключення з Реєстру відомостей про невиконання позивачем обов`язку, передбаченого Законом № 3621-IX, у ситуації, коли такий обов`язок фактично залишається невиконаним, не відповідатиме головній меті ведення Реєстру – забезпеченню повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан військовозобов`язаних, а отже, призведе до спотворення достовірності інформації в офіційній державній інформаційній системі.
Доводи позивача про відсутність належного повідомлення, суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Як було зазначено вище, обов`язок громадян віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби (крім осіб з інвалідністю), пройти до 5 червня 2025 року повторний медичний огляд встановлено безпосередньо Законом № 3621-IX (у редакції Закону № 4235-IX від 12.02.2025). Цим же Законом встановлено, що такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію.
Із змісту вказаної норми слідує, що обов`язок є активним та покладається на самого військовозобов`язаного, а не на територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Закон не передбачає обов`язку територіального центру комплектування та соціальної підтримки попередньо викликати кожного військовозобов`язаного, який має статус обмежено придатного, повісткою.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 380/2838/24, обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлений не повісткою, а Законом № 2232-XII. Повістка є лише засобом оповіщення особи про необхідність виконати військовий обов`язок відповідно до закону.
Тим більше це стосується спеціальної норми – пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX, яка прямо встановлює обов`язок громадянина самостійно (тобто без отримання повістки) звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
За таких обставин, посилання позивача на неотримання повістки як на підставу звільнення від виконання обов`язку, передбаченого Законом № 3621-IX, є помилковим.
Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивач, перебуваючи з 24.02.2022 на військовому обліку у статусі обмежено придатного, протягом більш ніж року з моменту набрання чинності Законом № 3621-IX (04.05.2024) до настання граничного строку проходження повторного медичного огляду (05.06.2025) не здійснив жодних активних дій щодо виконання цього обов`язку. У свою чергу, з матеріалів відзиву на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_5 слідує, що позивач з 1999 року до 24.02.2022 і з 24.02.2022 до цього часу жодного разу особисто не з`являвся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що додатково підтверджує невиконання ним покладених на нього законом обов`язків.
Похідна вимога позивача про зобов`язання відповідачів виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення позивачем правил військового обліку та про оголошення його у розшук не підлягає задоволенню з огляду на безпідставність основної вимоги про визнання дій відповідачів протиправними.
Як було встановлено судом вище, обов`язок позивача щодо проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 покладено на нього безпосередньо Законом № 3621-IX, цей обов`язок позивачем не виконано як у вказаний термін, так і на момент розгляду цієї справи. За таких обставин, виключення з Реєстру відомостей про невиконання позивачем зазначеного обов`язку призведе до внесення до офіційної державної інформаційної системи свідомо недостовірних даних, що суперечитиме головній вимозі до системи військового обліку – забезпеченню повноти та достовірності даних (пункт 5 Порядку № 1487).
Крім того, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості пройти повторний медичний огляд військово-лікарською комісією у будь-який час після усунення обставин, які, за його твердженнями, заважали зробити це раніше, після чого відомості про порушення правил військового обліку можуть бути виключені з Реєстру у встановленому порядку.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу покладають на позивача.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі довели правомірність вчинених ними дій, а позивач, у свою чергу, не довів обставин порушення його прав, свобод чи законних інтересів з боку відповідачів. За таких обставин, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 2, 8– 10, 14, 72– 79, 90, 139, 241– 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.