Справа № 163/1807/24  Провадження №33/802/493/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кривошея А.М. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 43 011 (сорок три тисячі одинадцять) гривень.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665.60 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді директора «ТОВ «Максмері» (код ЄДРПОУ 44570956), під час митного оформлення товару «транспортний засіб, бувший у використанні марки "Opel Vivaro", кузов № НОМЕР_1 » за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 11.04.2023 № UA205170/2023/010320 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 43 011,00 гривень шляхом заявлення в митних деклараціях неправдивих відомостей щодо країни походження товарів та надання з цією метою митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 062451 від 06.04.2023, що містить такі відомості, та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого в митній декларації, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.
В поданій апеляційній скарзі з доповненнями захисник Кривошей А.М. вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що місцевим судом справа розглянута формально, не перевірено належним чином інформації про недійсність сертифіката з перевезення. Зазначає, що вказаний сертифікат судом не досліджувався, а до матеріалів справи приєднано лише його копію. Також вказує на те, що на момент розгляду справи сплив шестимісячний строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, при цьому кримінальне провадження на дату направлення справи до суду тривало, а тому ч.3 ст.467 МК України застосуванню не підлягає. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі щодо Кіракосяна К.А. закрити. 
ОСОБА_1 та його захисник Кривошей А.М., а також представник митниці в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 26.05.2026 (а.с.120).
На адресу суду захисник Кривошей А.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в інших судових засіданнях.
Клопотання до задоволення не підлягає з таких підстав. 
Про дату, час та місце судового засідання на 12 год 50 хв 01.07.2026 захисник Кривошей А.М. був повідомлений ще 26 травня 2026 року (а.с.120).
В поданому клопотанні захисник вказує, що він буде приймати участь в судових місцевого суду, які відбудуться 01.07.2026 о 14:00 та о 16:00. 
При цьому судове засідання в суді апеляційної інстанції призначене на 12 год 50 хв 01.07.2026. 
Інших підстав неможливості прибуття до суду апеляційної інстанції захисник у своєму клопотанні не зазначає. 
Крім того, захисник та ОСОБА_1 повторно не з`явились до апеляційного суду на судове засідання, призначене на 14-00 год 27.05.2026 (а.с.107). 
При цьому захисник було подано аналогічне клопотання про відкладення апеляційного розгляду через зайнятість захисника в інших судових засіданнях. Дане клопотання було задоволене.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вважає поважними причинами неявку в судове засідання захисника Кривошея А.М., які він вказав у своєму повторному клопотанні про відкладення розгляду справи, та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторони захисту, оскільки відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.485 МК України, вказаних вимог закону дотримався.
Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Як встановлено місцевим судом, факт ввезення на митну територію України в адресу «ТОВ «Максмері» (код ЄДРПОУ 44570956) товару «транспортний засіб, бувший у використанні марки "Opel Vivaro", кузов № НОМЕР_1 » і випуск його у вільний обіг підтверджується копією митної декларації типу ІМ40ДЕ від 11.04.2023 № UA205170/2023/010320.
Так, декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який водночас був керівником фірми отримувача товару «ТОВ «Максмері», що підтверджується обліковою карткою суб`єкта ЗЕД і по справі не оспорюється.
Крім того, у графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС). При цьому преференція заявлена на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 062451 від 06.04.2023, у якому органом його видачі зазначено митницю в Катовіце Республіки Польща..
Вказані обставини в поданій апеляційній скарзі захисником не оспорюються.
Згідно відповіді на запит Держмитслужби, регіональне управління податкової адміністрації у м.Катовіце Республіки Польща листом №2401-ІОА.4331.93.2023.КК від 13.12.2023 повідомило, що сертифікат з перевезення EUR.1 №PL/MF/AS 062451 від 06.04.2023 не був виданий та легалізований Податковою Адміністрацією Польщі – Митницею та податковим управлінням в Катовіце (митниця у Славкуві). У зв`язку з цим, товар/продукція, що охоплюється зазначеним сертифікатом з перевезення EUR.1, не підпадає під преференційний режим, відповідно до положень (правил) Додатку I «Визначення поняття «походження товарів» та методи адміністративного співробітництва до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з однієї сторони, та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
У зв`язку з надходженням вказаної відповіді, митним органом встановлено, що товар, зазначений у вказаному сертифікаті з перевезення товару EUR.1, не має преференційного походження відповідно до положень Додатку I «Визначення поняття «товари походження» та методи адміністративної співпраці до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження». Відділу проведення митного аудиту визначено здійснити контрольно-перевірочні заходи у відповідності до положень статей 345-354 МК України до платника податків «ТОВ «Максмері».
Згідно із ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
З диспозиції ст.485 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
При цьому відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Місцевий суд обґрунтовано визнав, що відповідь митних органів Республіки Польща здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення, а тому є належним і допустимим доказом по справі в розумінні п.8 ст.336, п.5 ч.1 ст.352 МК України.
Крім того, у зв`язку з вказаними обставинами Волинською митницею було проведено документальну невиїзну перевірку, згідно акту вказаної перевірки №40/24/7.3-19/44570956 від 08.10.2024 встановлено порушення «ТОВ «Максмері» під час декларування товару за митною декларацією від 11.04.2023 № UA205170/2023/010320 вимог статті 15, 16 Доповнення І до Регіональної конвенції, ст.49, ч.1 ст.51, п.2 ч.2 ст.52, ч.4 ст.58, ч.ч.1, 8 ст.257, ч.1 ст.279, п.п.1, 4 ч.1 ст.266, ч.5 ст.280 МК України, п.п.в) п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита в розмірі 35842,5 грн та по сплаті податку на додану вартість в розмірі 7168,5 грн, всього на загальну суму 43011,00 грн..
На підставі доказів того, що переміщення в адресу ТОВ «ТОВ «Максмері» і випуск у вільний обіг товарів за митною декларацією типу ІМ40ДЕ відбулося з використанням сертифікату з перевезення товару EUR.1, видача якого за результатами проведеної перевірки компетентним органом Республіки Польща підтверджена не була, що свідчить про безпідставність заявлення в митній декларації преференції за кодом 410 і, як наслідок, неправомірного звільнення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України, а тому в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Враховуючи сукупність вищенаведених доказів у даній справі, слід прийти до переконання, що суддя обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та призначив йому стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства та положенням ст.23 КУпАП.
Також не заслуговують доводи захисника про закінченням у даній справі строку для накладення адміністративного стягнення, з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів митної справи, постановою судді Любомльського районного суду від 28.11.2024 матеріали справи щодо ОСОБА_1 передані Державному бюро розслідувань для приєднання до матеріалів кримінального провадження №42024030000000006 від 07.02.2024.
В подальшому, 23.08.2024 кримінальне провадження №42024030000000006 було об`єднане з кримінальним провадженням № 62022000000000847 від 21.10.2012 за ознаками ч.3 ст.212, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України. 
Постановою детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Волинській області 16.03.2026, у кримінальному провадженні № 62022000000000847 від 21.10.2012 закрито кримінальне провадження за ознаками ч.3 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 
27.03.2026 матеріали справи від ТУ БЕБ у Волинській області надійшли до місцевого суду.
В подальшому 31 грудня 2025 року матеріали кримінального провадження №42024030000000033 приєднано до кримінального провадження № 72023020000000013 від 24.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.212, ч.3 ст.358, ч.2 ст.2014, ч.5 ст.205 КК України. 
Відповідно до ч.3 ст.467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня отримання митним органом або судом матеріалів про таке порушення, переданих відповідно до частини другої статті 496 цього Кодексу, але не пізніше ніж через п`ять років з дня вчинення правопорушення.
З врахуванням того, що матеріали митної справи отримані судом 27.03.2026, а стягнення на  ОСОБА_1 накладено оскаржуваною постановою 30.04.2026, тому адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 накладено в межах строків, визначених ч.3 ст.467 МК України.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Кривошея АМ. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду     В.П. Денісов