Справа № 638/6717/26
Провадження № 3/638/1753/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
20 травня 2026 року        м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі судді Тимченка А.М., розглянувши матеріали що надійшли з Ізюмського районного управління поліції ГУ НП В Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, місце мешкання: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.04.2026, в провадження судді Тимченка А.М. надійшла справа № 638/6717/26 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619195 від 19.03.2026, 19.03.2026 о 19-10 год., у м. Ізюм по вул. Городнянського, водій ОСОБА_1 керував авто ВАЗ н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведено на місці зупинки зі згоди водія з використанням алкотестеру Драгер 6820 ARSM-0695, результат 0,94 проміле, з результатом згоден, водія відсторонено від права керування транспортним засобом шляхом залишення авто на місці зупинки проводилась відеофіксація на бодікамеру тексар 64, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.
Також 01.04.2026, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, в провадження судді Тимченка А.М. надійшла справа № 638/6718/26 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 913424 від 19.03.2026, у м. Ізюм по вул. Городнянського, 19.03.2026 о 19-10 год., водій ОСОБА_1 керував авто ВАЗ н.з. НОМЕР_2 не маючи права керування даним транспортним засобом, а саме без посвідчення водія, Правопорушення було вчинено повторно протягом року, постанова від 07.01.2026 ЕНА № 64733390, дана подія зафіксована на бодікамеру тексар 64, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В подальшому відповідно до постанови суду від 20.05.2026 зазначені справи об`єднані за єдиним номером № 638/6717/26.
ОСОБА_1 в судовому засідання свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП визнав, просив об`єднати справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Дослідивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності свідків, показаннями працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Проаналізувавши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619195 від 19.03.2026, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 913424 від 19.03.2026, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
Відповідно до п 2.1 а ПДР Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність 
Так, за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9а ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судовим розглядом встановлено, що 19.03.2026 о 19-10 год., у м. Ізюм по вул. Городнянського, водій ОСОБА_1 керував авто ВАЗ н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведено на місці зупинки зі згоди водія з використанням алкотестеру Драгер 6820 ARSM-0695, результат 0,94 проміле, з результатом згоден, водія відсторонено від права керування транспортним засобом шляхом залишення авто на місці зупинки проводилась відеофіксація на бодікамеру тексар 64, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.
В наслідок зазначених подій працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619195 від 19.03.2026 за порушення ОСОБА_1 п.2.9 а ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:
- актом огляду на стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.03.2026;
- роздруківкою тесту № 61 від 19.03.2026, відповідно до якого результат тесту складає 0,94 проміле;
- поясненням водія ОСОБА_1 від 19.03.2026;
- копією постанови ЕНА № 6475590 від 07.01.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності 07.01.2026 за ч. 2 ст. 126 КУпАП України, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом;
- довідкою начальника САП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Спорника Руслана, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно обліків ІКС ІПНП посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.
- відомостями відеозапису з нагрудної камери поліцейського TEXAR 64;
- рапортом працівника поліції Максима Баракова від 19.03.2026;
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.
Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п.4 Розділу І цієї Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.
Відповідно до акту огляду, інспектором поліції у ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. 
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає вищезазначені докази належними, допустимими та достатніми для висновку про керування водієм ОСОБА_1 19.03.2026 о 19-10 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до п. 28 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
При накладенні стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1  штраф у розмірі, передбаченому санкцією ч. 5 ст. 126, ч. 1 статті 130 КУпАП, за якою кваліфіковані його дії, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки відповідно до довідки начальника САП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Спорника Р. ОСОБА_1 згідно бази даних ІТС ІПНП водійське посвідчення не отримував, та без вилучення транспортного засобу, оскільки останній не належить особі, що притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 28 постанови пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», «суди не мають права застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала».
Згідно івз постановою Верховного суду від 29.03.2023 року у справі №145/932/20 зазначено: «Згідно зі сталою правозастосовною практикою, позбавлення права керування транспортними засобами суд не має права призначити як додаткове покарання особі, яка його не має».
Статтею40-1 КУпАП передбачено, що у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Таким чином, одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1  судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративні стягнення:
- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами тп без оплатного вилучення транспортного засобу.
- за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 стягнення за більш серйозне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами та без вилучення транспортного засобу.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова.
Відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, у разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя      А.М.Тимченко