УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/7883/25 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Номер провадження №33/4805/986/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м.Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кошиль О.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Барановського І.І. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. 

Відповідно до постанови, 08 грудня 2025 року о 11:28 год. ОСОБА_1 в с.Старики, вул.Набережна, 55, керував транспортним засобом Renault Laguna н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці. У встановленому законом порядку водію запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у найближчому закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову суду захисником Барановським І.І. подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 

Захисник вважає, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, це підтверджується відеозаписом на якому зафіксовано, що транспортний засіб припаркований, двигун не працює, габарити не включені, а ОСОБА_1 перебуває поруч, а не за кермом. 
Стверджує, що ОСОБА_1 пояснював поліцейському, що автомобіль він пригнав позавчора на СТО, а тому керування транспортним засобом він не здійснював.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Барановського І.І. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, а зокрема:
- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №535725 від 09.12.2025 року (а.с 6), 
- розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 22, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (а.с 7), 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с 9), 
-розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с 10), 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с 11), 
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ст.125 КУпАП (а.с 12), 
-рапортом працівника поліцї (а.с 13), 
-відеозаписом події (а.с 14).

На переконання апеляційного суду зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам зазначеним у ст. 251 КУпАП, повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, працівниками поліції в ході спілкування з ОСОБА_1 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці, та було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або у найближчому медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Працівниками поліції роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду.
При складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повністю оголошено зміст протоколу, та ознайомлено з протоколом, який він підписав.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, яке вважається закінченим, в момент, коли особа розуміючи свій обов`язок пройти огляд та наслідки такої відмови відмовляється виконати таку вимогу працівників поліції.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Посилання апелянта на те, що з відеозапису не чути роботи двигуна та не видно увімкнених габаритних вогнів, не спростовує факту керування транспортним засобом. Оскільки на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом та повідомив працівників поліції, що зранку вживав алкоголь, їхав потихеньку та нічого не порушував.

Крім того, твердження апелянта про те, що автомобіль був пригнаний ним «позавчора на СТО», у зв`язку з чим він нібито не здійснював керування транспортним засобом у момент фіксації правопорушення, є надуманими, зробленими з метою уникнення відповідальності, оскільки спростовується наявним відеозаписом, де ОСОБА_1 неодноразово повідомляв, що вживав алкоголь, після чого керував транспортним засобом. 
Лише після усвідомлення відповідальності за порушення ОСОБА_1 змінив свою позицію та став вказувати, що він нібито не керував транспортним засобом, а вже стояв.
Крім того, факт керування транспортним засобом підтверджується і постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП – керування транспортним засобом з непрацюючим ременем безпеки та тріщиною лобового скла.
Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Підстав для визнання недопустимими доказів, якими суд обґрунтував свої висновки апеляційний суд не вбачає, а відповідні доводи апелянта вважає голослівними та необґрунтованими та спростованими судом першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Барановського І.І. залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 квітня 2026 рок відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: