ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1772/26 Справа № 175/4880/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2026 року Кривий Ріг 
10.06.2026р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції при секретарі судового засідання Шевченко В.В., судового розпорядника Рудя С.П. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2026р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік
за участю особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності (в режимі ВКЗ)  ОСОБА_1 

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. 

Постанову суду першої інстанції оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та у зв`язку із поданням апеляційної скарги за межами строку на апеляційне оскарження подано клопотання про поновлення вказаного строку. В обґрунтування поданого клопотання ОСОБА_1 вказав, що він є військовослужбовцем, справа про адміністративне правопорушення була розглянута за його відсутності, копія оскаржуваної постанови не була йому направлена та вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущено з поважних причин, прохає вказаний строк поновити.

Суд апеляційної інстанції дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вважає їх слушними, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, участі у судовому засіданні не приймав, пропущений строк на апеляційне оскарження становить один день, та вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

В апеляцій скарзі ОСОБА_1 :
- вказує, що відеозапис доданий до матеріалів справи неповний, а висновки суду першої інстанції щодо належності вказаного доказу є помилковими;
- вказує, що він був зупинений працівниками поліції о 22:00год., та після встановлення його тверезого стану він продовжив рух, та проїхавши 200 метрів був знову безпідставно зупинений, та вказаний момент на відеозапису не зафіксовано;
- вказує, що у письмовій відповіді УПП № 4зі/4137/102-2026 від 20.02.2026 року поліція офіційно заявила суду завідомо неправдиві відомості — нібито відеофіксація подій до 22:07 взагалі не велася з технічних причин, проте наданий відеозапис повністю спростовує цю версію, оскільки на відеозапису у час 07:39 – 07:51 чітко зафіксовано, як інспектор здійснює фотофіксацію іншої (сторонньої) особи, яка перебувала на задньому сидінні патрульного автомобіля, та у час 13:51 – 14:51 інспектор детально обговорює процесуальні дії щодо цієї затриманої особи (за фактом самовільного залишення частини) зі своїми колегами. Наявність у патрульному автомобілі іншої затриманої особи, щодо якої безпосередньо у цей же проміжок часу тривали процесуальні дії, повністю спростовує версію поліції про нібито наявність «технічних причин» для відсутності запису з моменту його першої зупинки;
- зазначає, що відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції експлуатації спеціального технічного засобу. Згідно з п. 3.1.1 Інструкції з експлуатації приладу Drager «Alcotest 6820», обов`язковою умовою для отримання точного результату є повна відсутність у ротовій порожнині сторонніх речовин безпосередньо перед вимірюванням, для чого встановлено мінімальний час очікування — 15 хвилин після останнього потрапляння будь-яких речовин, о 22:10:48: інспектор ОСОБА_2 особисто дозволив палити безпосередньо перед проведенням огляду, таймкод 22:13:30 відеозаписом чітко зафіксовано останній вдих продуктів горіння цигарки, таймкод 22:23:34 - проведено тест приладом Drager, таким чином, реальний інтервал між курінням та тестом склав лише 10 хвилин замість інструктивно визначених щонайменше 15 хвилин для очищення ротової порожнини. За офіційними роз`ясненнями ДП «Укрметртестстандарт», потрапляння продуктів горіння тютюну до газового тракту приладу «Alcotest» безпосередньо перед видихом суттєво спотворює результати вимірювання в бік збільшення показників. Поліцейські, як професійні суб`єкти владних повноважень, знали про цю вимогу, проте свідомо проігнорували її, не витримавши обов`язкового 15-хвилинного інтервалу, тому згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням встановленої процедури, визнається недійсним;
- зазначає, що під час підготовки приладу до роботи інспектор тримав газоаналізатор Drager у такий спосіб, що верхня частина приладу (приймальний тракт), де безпосередньо здійснюється встановлення мундштука, повністю вийшла за верхню межу кадру та перебувала поза зоною видимості камери, внаслідок цього процес розпакування, перевірки цілісності індивідуального пакування та заміни змінного мундштука на відеозаписі було зафіксовано лише частково, що унеможливлює візуальний контроль за ключовими етапами цієї дії;
- наголошує, що у доводах оскаржуваної постанови суд першої інстанції послався на вирвані з контексту усні висловлювання, зафіксовані на відеозаписі (таймкод 22:24:04), трактуючи їх як беззастережну «згоду» з результатами огляду на місці. Проте суд повністю проігнорував той факт, що ці слова були наслідком його значного фізичного та психологічного виснаження наприкінці доби, а також не надав жодної правової оцінки підсумковим письмовим матеріалам справи;
- прохає оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доводи ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 06.02.2026р., приблизно о 22:06год., біля будинку № 87 по вул. Велика Садова в м. Краматорську Донецької області керував автомобілем «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (результат за допомогою приладу – газоаналізатору «Драгер Alcotest 6820 АRНK-0061» – позитивний, 0,86 ‰), чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України.

Суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення послався на сукупність досліджених та оцінених доказів, а саме протокол про адміністративне правопорушення, рапорт, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тестування на алкоголь, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, відеозаписом події.
Суд першої інстанції дослідив результат тестування на алкоголь до протоколу серії ЕПР1 № 584992 від 06.02.2026р., проведений за допомогою приладу «DRAGER Аlcotest № 6820», прилад № АRНК-0061 результат показника  позитивний, 0,86 ‰.
Суд першої інстанції також дослідив акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.02.2026р., на місці зупинки транспортного засобу поліцейським проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд проведено за допомогою технічного засобу «DRAGER Аlcotest 6820» № АRНК-0061. Результат огляду на стан сп`яніння: позитивний, 0,86 ‰. Водій з результатом згоден. 
Суд першої інстанції дослідив заперечення ОСОБА_1 щодо порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, та тривалості відеозапису та не встановив порушень у процедурі огляду водія на стан сп`яніння, та вказані доводи відкинув, як неналежні, та не встановив підстав для закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції після дослідження та оцінки сукупності наведених вище доказів не встановив підстав ставити під сумнів викладені в протоколі обставини,та вважав належними та допустимими докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи, та наявними у ній доказами беззаперечно підтверджено факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом, продуття на вимогу працівника поліції газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу, за результатом якого встановлено стан алкогольного сп`яніння із показником 0,86‰, ОСОБА_1 результат показника газоаналізатора не заперечив. Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи встановив в діях ОСОБА_1  склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції не встановив підстав, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис доданий до матеріалів справи не повний, а висновки суду першої інстанції щодо належності вказаного доказу є помилковими, є неслушними, оскільки вимоги ст. 266 КУпАП передбачають долучення до матеріалів справи відеозапису із процедурою огляду водія на стан сп`яніння. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
З наведеного вбачається, що відеозапис не є обов`язковим при огляді особи на стан сп`яніння за умови залучення свідків. 

Доводи апеляційної скарги, що він був зупинений працівниками поліції о 22:00год., та після встановлення його тверезого стану він продовжив рух, та проїхавши 200 метрів, був знов безпідставно зупинений, та вказаний момент на відеозапису не зафіксовано, є також неспроможними, оскільки не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у день та час, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. 

Доводи апеляційної скарги, що у письмовій відповіді УПП № 4/4137/102-2026 від 20.02.2026 року поліція офіційно заявила суду завідомо неправдиві відомості — нібито відеофіксація подій до 22:07 взагалі не велася з технічних причин, проте наданий відеозапис повністю спростовує цю версію, оскільки на відеозапису у час 07:39 – 07:51 чітко зафіксовано, як інспектор здійснює фотофіксацію іншої (сторонньої) особи, яка перебувала на задньому сидінні патрульного автомобіля, та у час 13:51 – 14:51 інспектор детально обговорює процесуальні дії щодо цієї затриманої особи (за фактом самовільного залишення частини) зі своїми колегами. Наявність у патрульному автомобілі іншої затриманої особи, щодо якої безпосередньо у цей же проміжок часу тривали процесуальні дії, повністю спростовує версію поліції про нібито наявність «технічних причин» для відсутності запису з моменту моєї першої зупинки, є неслушними, оскільки жодним чином не впливають на правильність вирішення справи по суті. 

Доводи апеляційної скарги, що відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції експлуатації спеціального технічного засобу. Згідно з п. 3.1.1 Інструкції з експлуатації приладу Drager «Alcotest 6820», обов`язковою умовою для отримання точного результату є повна відсутність у ротовій порожнині сторонніх речовин безпосередньо перед вимірюванням, для чого встановлено мінімальний час очікування — 15 хвилин після останнього потрапляння будь-яких речовин, о 22:10:48: інспектор ОСОБА_2 особисто дозволив палити безпосередньо перед проведенням огляду, таймкод 22:13:30 відеозаписом чітко зафіксовано останній вдих продуктів горіння цигарки, таймкод 22:23:34 - проведено тест приладом Drager, таким чином, реальний інтервал між курінням та тестом склав лише 10 хвилин замість інструктивно визначених щонайменше 15 хвилин для очищення ротової порожнини. За офіційними роз`ясненнями ДП «Укрметртестстандарт», потрапляння продуктів горіння тютюну до газового тракту приладу «Alcotest» безпосередньо перед видихом суттєво спотворює результати вимірювання в бік збільшення показників. Поліцейські, як професійні суб`єкти владних повноважень, знали про цю вимогу, проте свідомо проігнорували її, не витримавши обов`язкового 15-хвилинного інтервалу, тому згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням встановленої процедури, визнається недійсним також не мають під собою підґрунтя, оскільки ОСОБА_1 висловив згоду із показником газоаналізатора.
Після продуття газоаналізатора ОСОБА_1 попрохав надати сертифікат відповідності газоаналізатора, на що працівник поліції продемонстрував відповідний документ.
Після чого працівник поліції перепитав, чи згідний ОСОБА_1 із показником газоаналізатора, на що він особисто відповів: «Згоден, ну а куди діватись?» 
При цьому відповідно до матеріалів відеозапису працівник поліції чітко та зрозуміло роз`яснив порядок огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки, та у разі незгоди із показником газоаналізатора – проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги, що під час підготовки приладу до роботи інспектор тримав газоаналізатор Drager у такий спосіб, що верхня частина приладу (приймальний тракт), де безпосередньо здійснюється встановлення мундштука, повністю вийшла за верхню межу кадру та перебувала поза зоною видимості камери, внаслідок цього процес розпакування, перевірки цілісності індивідуального пакування та заміни змінного мундштука на відеозаписі було зафіксовано лише частково, що унеможливлює візуальний контроль за ключовими етапами цієї дії, є також безпідставними, з урахуванням викладеного вище.
Крім того, відповідно до відеозапису, працівник поліції демонструючи мундштук ОСОБА_1 наголосив на тому, щоб він переконався у цілісності упакування, на що ОСОБА_1 не висловив заперечень, після чого розпакований мундштук був лише приєднаний до приладу. 

Доводи апеляційної скарги, що у доводах оскаржуваної постанови суд першої інстанції послався на вирвані з контексту усні висловлювання, зафіксовані на відеозаписі (таймкод 22:24:04), трактуючи їх як беззастережну «згоду» з результатами огляду на місці, проте суд повністю проігнорував той факт, що ці слова були наслідком значного фізичного та психологічного виснаження наприкінці доби, а також не надав жодної правової оцінки підсумковим письмовим матеріалам справи є неспроможними, оскільки є незрозумілим, у який спосіб суд першої інстанції мав встановити вказану обставину та з урахуванням яких доказів.
При цьому відповідно до відеозапису ОСОБА_3 , під час спілкування з працівниками поліції вимагає надати сертифікат на відповідність газоаналізатора, веде спілкування, з`ясовує порядок огляду на стан сп`яніння, тобто не виявляє ознак фізичного та психологічного виснаження наприкінці доби.
Також не зрозуміло, як наголошений стан ОСОБА_1 міг вплинути на розуміння ним показника газоаналізатора, яким встановлено стан його сп`яніння. 

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при накладенні на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог КУпАП та адміністративне стягнення у виді штрафу наклав у фіксованій грошовій сумі - у розмірі 17 000грн., що в свою чергу суперечить вимогам санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає накладення стягнення на винувату особу у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції в частині накладення стягнення на ОСОБА_4 підлягає скасуванню із прийняттям в цій частині нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції поновити. 

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік задовольнити частково.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.05.2026р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя