Справа № 740/2237/26 
Провадження № 3/740/487/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року       місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіди О.В., при секретарі Дьоміній Н.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , 
розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої оператором ПАТ «Укрзалізниця»,
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 945312 від 19 квітня 2026 року, 19.04.2026 о 15:00 год ОСОБА_1 , знаходячись поблизу буд. 34 по вул. Геологів у м. Ніжині ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме не контролювала останнього, внаслідок чого ОСОБА_1 втратила його з поля зору і останній втік, то ОСОБА_2 могла бути завдана шкода фізичному та стану здоров`я.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі категорично заперечила, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП не визнала. Пояснила, що вона з сином гуляла на дитячому майданчику, потім до них приєднався старший хлопчик. Вже коли йшли додому, вона сина тримала за руку. Старший хлопчик, то що з ним грався, покликав його з собою вперед. І син вирвавши руку з руки побіг з ним. І за поворотом в будинках зник з поля зору. Вона почала кликати його, він не обзивався. Шукала по території , дивилася в під`їздах, але сина ніде не було. Так, пробігавши в пошуках більше 40 хв, плачучи, злякавшись викликала поліцію на допомогу, так як боялася, що з дитиною могло щось трапитись. Вже коли під`їхала поліція, вона самостійно знайшла сина. Як він пояснив, вони з новим товаришем за його ініціативою, заховалися від неї в парадному будинку, бо грали в «піжмурки». Вона отримала неабиякий стрес за той час, що не змогла знайти дитину. А працівники поліції при цьому склали на неї протокол за невиконання батьківських обов`язків, хоча вона саме через відповідальність і хвилювання за життя сина і звернулася по допомогу до правоохоронних органів. В майбутньому невпевнена, що в таких ситуаціях буде ще звертатися до поліції по допомогу. Просила зважити на її пояснення і закрити справу.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України.
Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а його об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.
Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Проте, як убачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків в розумінні закону.
Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не є достатньою підставою для формування висновку про ухилення чи не виконання ОСОБА_1 покладених на неї обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, навчання та виховання дитини.
Зокрема, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП є діянням, що виражається в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Тобто, не вказано в чому проявляється ухилення одного із батьків, оскільки відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» воно має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, оскільки матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять будь-яких даних саме про ухилення чи невиконання покладених на неї СК України обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання своїх дітей, а навпаки вбачається піклування, хвилювання за життя і здоров`я сина, яке проявилося у зверненні до поліції за допомогою, щоб якнайшвидше його розшукати, тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 184, 245, 247, 256, 278, 280 КУпАП, суд 
постанова:
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення – закрити.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя О. В. Роздайбіда