ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/7725/24 пров. № А/857/37833/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Біньковська Н.В. у м. Івано-Франківську) у справі № 300/7725/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача якому просила:
визнати протиправною відмову у здійсненні перерахунку пенсії з 02.09.2024 року;
зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії з 02.09.2024 року, зарахувавши до стажу період роботи з 01.01.2004 року по 31.05.2019 року у Комунальному некомерційному підприємстві “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради” в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що їй призначено пенсію за віком за Списком №2 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне страхування”. Стаж становить 35 років 08 місяців 29 днів. Стверджувала, що під час призначення та перерахунку пенсії стаж її роботи в шкідливих та важких умовах праці після 01.01.2004 зарахований пенсійним органом в одинарному розмірі, що суперечить чинному законодавству України.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі періодів роботи з 01.01.2004 по 16.09.2005, з 01.10.2005 по 31.05.2019 в Комунальному некомерційному підприємстві “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради” відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.09.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 16.09.2005, з 01.10.2005 по 31.05.2019 в Комунальному некомерційному підприємстві “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради” в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з врахуванням проведених платежів. В задоволенні решти позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходи з того, що довідкою від 12.03.2024 №4404, виданою КНП “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради”, підтверджується, що позивач з 01.01.2004 по 16.09.2005, з 01.10.2005 по 31.05.2019 працювала в Обласній психіатричній лікарні №2, отже, зарахування відповідачем до страхового стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 16.09.2005, з 01.10.2005 по 31.05.2019 має бути здійснене із урахуванням даних вищезазначеної довідки
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.06.2024 в адміністративній справі №300/3055/24, яке набрало законної сили 24.07.2024, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №092650006922 від 27.03.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту “б” частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 19.03.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту “б” частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.
ОСОБА_1 з 19.03.2024 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Страховий стаж позивача становив 35 років 8 місяців 29 днів (до 01.01.2004 – 19 років 5 місяців 9 днів, після 01.01.2004 – 16 років 3 місяці 20 днів), в тому числі стаж роботи за Списком №2 - 10 років 2 місяці 20 днів. Страховий стаж зараховано по 31.08.2021. Страховий стаж для розрахунку права на пенсію склав 31 рік 2 місяці 1 день, в тому числі стаж роботи за Списком №2 – 10 років 2 місяці 20 днів. 
02.09.2024 позивач через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою №3998 про допризначення пенсії у зв`язку із наданими додатковими документами. 
За змістом розпорядження про перерахунок пенсії позивача від 09.09.2024 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 02.09.2024 у зв`язку із уточненням даних в електронній пенсійній справі, 02.09.2024. Страховий стаж позивача становить 35 років 8 місяців 27 днів (до 01.01.2004 – 19 років 5 місяців 9 днів, після 01.01.2004 – 16 років 3 місяці 20 днів), в тому числі стаж роботи за Списком №2 - 10 років 2 місяці 20 днів. Страховий стаж позивача зараховано по 31.08.2021. Страховий стаж для розрахунку права на пенсію склав 46 років 6 місяців 15 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №2 – 10 років 2 місяці 20 днів, що підтверджується розрахунком стажу форми “РС-право”
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до статті 24 Закон № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Верховний Суд в постанові від 27 квітня 2023 року в справі № 160/14078/22 вирішував питання про те, чи підлягає зарахуванню у подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи після 01 січня 2024 року (дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Так, 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення", в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т. ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Матеріалами справи стверджується, а саме із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 22.07.1992 позивач у спірний період:
- 20.09.2000 прийнята на роботу до Обласної психіатричної лікарні №2 на посаду молодшої медичної сестри приймального відділення, наказ №135 від 20.09.2000,
- 31.05.2019 звільнена з роботи за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю України, наказ №63-к від 31.05.2019.
Відповідно до довідки КНП “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради” від 12.03.2024 №4404 ОСОБА_1 з 15.07.1992 по 05.06.2000 та з 20.09.2000 по 31.05.2019 працювала в Обласній психіатричній лікарні №2. 
Крім цього у довідці також зазначено, що ОСОБА_1 за вказаний період роботи перебувала у відпустках без збереження заробітної плати по сімейних обставинах, зокрема, з 17.09.2005 по 30.09.2005. 
За правилами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в силу приписів пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.04.2023 у справі №160/14078/22.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17 та від 20 квітня 2022 року у справі № 214/3705/17, у яких суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими зобов`язано відповідачів зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01 січня 20104 року, тобто після дати набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Також суд зазначає, що за змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно з п. 3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Вимогами п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.
Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугою років.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 в інфекційному закладі в подвійному розмірі.
Зважаючи на те, що позивачка у період з 01.01.2004 по 16.09.2025 та з 01.10.2005 по 31.05.2019 працювала у інфекційному закладі охорони здоров`я, а саме в Комунальному некомерційному підприємстві “Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради”, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, визнавши протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області яка полягає у не зарахуванні до страхового стажу позивачки в подвійному розмірі даних періодів роботи в інфекційному відділенні згаданого закладу.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі № 300/7725/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула