ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 травня 2026 року	Справа №640/32207/21 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
09 листопада 2021 року до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» (далі – позивач, ПрАТ «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА») до Головного управління ДПС у Київській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 28.09.2021 р. №22861/07-16, яким Приватному акціонерному товариству КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА збільшено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 3259711,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 172576,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 28.09.2021р. №22862/07-16, яким Приватному акціонерному товариству КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА збільшено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 151286,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 15129,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки право постійного користування позивача на земельну ділянку припинилось у 2016 рокі, позивач не був та не міг бути суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Щодо орендної плати, то зобов`язання із її сплати виникли у позивача з дати укладання ним договорів оренди земельних ділянок із Броварською міською радою, тобто з 05.05.2021 р. та виконуються у відповідності до таких договорів. Наголошував на висновках Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування норм права, в яких, зазначається, що: «З урахуванням системного аналізу вмісту п. 10.1.1. ст. 10, п.п. 14.1.147. 1.14.1. ст.14, ст.ст. 40,41, п.265.1.3. ст.265 ПК України та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: "власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України.». З огляду на вищевикладене, на думку позивача, відповідач не мав визначених законом повноважень, посилаючись на норми ПК України, нараховувати позивачеві земельний податок та штрафну (фінансову) санкцію за несвоєчасну сплату такого податку, а тому податкове повідомлення-рішення від 28.09.2021 р. №22861/07-16, на думку позивача, є протиправним та повинно бути скасованим. Щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач вважає, що наведені в Акті перевірки твердження не ґрунтуються на нормах податкового законодавства, чинного на той період часу, за який відповідачем донараховано податок на нерухомість, відмінний від земельної ділянки. Відповідачем не враховано, що згідно вимог діючого у 2018 році законодавства належні позивачу об`єкти нерухомості не відносились до бази оподаткування вказаним податком. З огляду на вищевикладене відповідач не мав визначених законом підстав збільшувати позивачеві податкове зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та застосовувати штрафну (фінансову) санкцію за несвоєчасну сплату такого податку, а тому податкове повідомлення-рішення №22862/07-16 від 28.09.2021 р., на думку позивача, є протиправним та повинно бути скасовано. На думку позивача, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), оскільки прийняті відповідачем не на підставах, визначених законами України та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття таких рішень, отже, необґрунтовано, недобросовісно та нерозсудливо, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, тобто, непропорційно.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/32207/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» (код ЄДРПОУ 01349495, 7400, Київська обл., м. Бровари, вул. Січових Стрільців, буд. 1) до Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5 а, код ЄДРПОУ 43141377) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/32207/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» (код ЄДРПОУ 01349495, 7400, Київська обл., м. Бровари, вул. Січових Стрільців, буд. 1) до Головного управління ДПС у Київській області (адреса: 03151, м. Київ-151, вул. Народного Ополчення, буд. 5 а, код ЄДРПОУ 43141377) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825 Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2825 Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/32207/21.
29.01.2025 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №640/32207/21.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 адміністративна справа розподілена судді Неклеса О.М. для розгляду.
Згідно реєстру передачі справ судді, адміністративна справа №640/32207/21 отримана суддею Неклеса О.М. 30.01.2025 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року прийнято справу №640/32207/21 за позовом Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2021 року №22861/07-16 та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.09.2021 року №22862/07-16 до провадження.
Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №640/32207/21.
Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без розгляду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2025 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року прийнято справу №640/32207/21 до провадження. Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №640/32207/21. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.01.2026 року о 14:00.
26.12.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не погоджується з вимогами позовної заяви, а доводи, викладені в ній, вважає необґрунтованими та безпідставними та просить в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Краснобудівна фірма «Стріла» відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що позивач в перевіряємому періоді звітував до контролюючого органу за наступні земельні ділянки: земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0018 площею 4,8348 га., яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1; земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0019 площею 0,6283 га., яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1; земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0021 площею 0,3826 га., яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1. Перевіркою встановлено, що позивачем земельні ділянки використовуються без правовстановлюючих документів, з 03.11.2016 (рішенням Броварської міської ради Київської області №346-20-07 припинено право постійного користування та наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою на зазначенні земельні ділянки з метою подальшого надання в користування на умовах оренди). Позивач не заперечує з приводу того, що з 01.07.2018 по 05.05.2021 використовував вказані в Акті земельні ділянки та ним були подані податкові декларації з плати за землю, відповідно до яких платником самостійно застосовано ставку земельного податку в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки одиниці площі зазначених земельних ділянок та здійснено розрахунок сум земельного податку в розділі 1 декларації, як їх власником/користувачем. Тоді як, згідно рішень міської ради за 2018 -2021 роки Броварська міська рада Київської області, встановила податок у розмірі 3 відсотків від нормативно грошової оцінки. Дослідивши самостійно задекларовані суми земельного податку, контролюючи органом було встановлено, що позивачем занижено податок на земельну ділянку за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 на загальну суму 3259711,00 грн.. Стосовно оскаржуваного податкового-повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідач зазначив, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. Застосування пільги, визначеної абз. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду). ГУ ДПС у Київській області вважає, що позивач не надав жодних переконливих аргументів та доказів того, що саме як власник нежитлових приміщень, використовує їх за цільовим призначенням для виробництва промислової продукції будь-якого типу. Окрім того, в деклараціях позивача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, поданій за 2018 рік, у колонці 5 «код пільги» та колонці 6 «сума пільги зі сплати податку», платником проставлено прочерки. Отже відповідач вважає, що в порушення пп. 266.3.3. ст. 266 ПК України позивачем занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 на суму 151 286,00 грн. Щодо кримінальних проваджень відносно посадових осіб позивача, відповідач зазначив, що закриття кримінальної справи не скасовує винесені податкові повідомлення - рішення автоматично. Відсутність умисного ухилення від сплати в рамках кримінального провадження не означає відсутність податкового боргу порушення в нарахуванні податкового законодавства. Підсумовуючи викладене, відповідач зазначив, що доводи позивача не спростовують правомірність висновків документальної позапланової виїзної перевірки, тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх скасування, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
15.01.2026 року судом було зареєстровано клопотання позивача про долучення доказів. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 року провадження в адміністративній справі №640/32207/21 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень зупинено до 23 лютого 2026 року. Наступне підготовче засідання призначено на 23 лютого 2026 року о 13:30.
23.02.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ознайомившись із аргументами відповідача, позивач вважає їх необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована доводами, аналогічними тим, що були викладені в позовній заяві. Окремо представник позивача наголошував на тому, що донарахування відповідачем за першим із вказаних оскаржуваних податкових-повідомлень рішень податкових зобов`язань із податку на землю не може вважатися обґрунтованим, оскільки у вказаний в Акті перевірки період він не був платником податку на землю, а спірні правовідносини не регулюються нормами ПК України. Лише 05.05.2021 між позивачем та Броварською міською радою було укладено договори оренди землі, відповідно до яких зазначені земельні ділянки, що перебувають у власності територіальної громади, отримано позивачем у строкове платне користування. У зв`язку з укладенням зазначених договорів 15.06.2021 р. позивач подав до податкового органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), у якому визначив свої зобов`язання із плати орендної плати та із травня 2021 року розпочав оплату щомісячних орендних платежів відповідно до умов договору. Зауважив, що оскільки право постійного користування позивача на зазначену вище земельну ділянку припинилося у 2016 ропі, позивач не був та не міг бути суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Щодо орендної плати, то зобов`язання з її сплати виникли у позивача з дати укладення ним договорів оренди земельних ділянок із Броварською міською радою, тобто з 05.05.2021 р, та виконуються у відповідності до умов таких договорів. Позивач не заперечує, що з 01.07.2018 р. та до 05.05.2021 р. використовував вказані в Акті перевірки земельні ділянки без укладення договору оренди землі і не сплачував орендну плату у встановленому порядку та розмірі, проте ним вносилася плата за землю в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки одиниці площі земельних ділянок. За вказаної обставини Броварська міська рада не одержувала, кошти, які мав би сплатити позивач за користування земельними ділянками у разі, якщо б договори оренди були б укладені, а тому нарахування та стягнення з позивача такої неотриманої орендної плати, яку позивач безпідставно зберіг, належить до повноважень зазначеного органу місцевого самоврядування. Отже спір, який виникає щодо стягнення безпідставно збережених коштів виникає між органом місцевого самоврядування, як власником земельної ділянки, що має право на отримання плати за її використання, і фактичним користувачем такої земельної ділянки, регулюється нормами цивільного законодавства, зокрема ст.1212 Цивільного кодексу України, відтак є приватно-правовим і не підпорядковується нормами податкового законодавства, в т.ч. тим, які вказані в Акті перевірки. Також звернув увагу на те, що за результатами проведення судово-економічної експертизи №42-22 від 01.06.2022, проведеної національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса» відділення-бюро в м. Києві, документально не підтверджується акт складений ГУ ДПС у Київській області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Кранобудівна фірма «Стріла» за період з 01.07.2018 по 30.06.2021, №14665/10-36-07-16/01349495 від 07.09.2021, щодо зниження ПрАТ «Кранобудівна фірма «Стріла» податку на земельну ділянку на загальну суму 3 259 711 грн. Щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки зауважив, що у відповідальності до п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України з урахуванням того, що позивач є промисловим підприємством, а належна йому нерухомість - виробничі корпуси, цехи, складські приміщення є будівлями промисловості, вони не можуть бути об`єктом оподаткування податку на нерухомість, відмінного від земельної ділянки. Окрім того, оскільки позивач відповідав критеріям, наведеним у рішенні Броварської міської ради від 22.06.2017 р. №611-30-07 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Бровари на 2018 рік», відтак має право на передбачену цим рішенням пільгу у вигляді звільнення від сплати податку на нерухомість, відмінного від земельної ділянки. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, не можуть вважатись законними, оскільки суперечать процитованим у цій відповіді на відзив нормам ПК України, ЗК України та ЦК України, порушують права позивача у зв`язку з безпідставним нарахуванням відповідачем податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року поновлено провадження по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
В підготовчому засіданні призначеному на 23.02.2026 року оголошено перерву до 16.03.2026 року на 14:00.
11.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач щодо наданих позивачем документів зазначив, що з наданого Висновку експерта за результатами проведення судово- економічної експертизи №42-22 від 01.06.2022 року вбачається, що під час проведення експертизи ним було використано ряд документів (зазначені на ст.1 Висновку), серед яких і державний акт постійного користування землею ІІ-КВ №003373. Проте, з наданого висновку експерта від 01.06.2022 року №42-22 вбачається, що ним не досліджувалось питання внесення відповідних відомостей про припинення права постійного користування позивачем земельними ділянками до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тоді як, у разі припинення права постійного користування земельною ділянкою державної або комунальної власності у визначеному законодавством порядку, юридична особа сплачує земельний податок за фактичний період перебування землі у користуванні у поточному році, тобто до дати внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення права постійного користування земельною ділянкою. ГУ ДПС у Київській області вважає цю обставину такою, що підтверджує позицію контролюючого органу. Зауважив, що відповідачем було здійснено запити від 27.02.2026 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно земельних ділянок, що були предметом користування позивача та з вказаних витягів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно цих ділянок встановлено, що позивачем на підставі укладених договорів оренди з Броварською міською Радою (Орендодавець) від 05.05.2021 року було винесено зміни до відомостей Державного реєстру речових прав, а саме - «право оренди земельної ділянки». В подальшому, до цих земельних ділянок було здійснено запис 10.06.2025 - право користування (сервітут). При цьому, дослідивши вказані вище витяги відсутня будь - яка інформація, щодо припинення права постійного користування земельними ділянками за кадастровими номерами №3210600000:01:038:0021 - загальною площею 0,3826 га, №3210600000:01:038:0018 - загальною площею 4,8348 га, №3210600000:01:038:0019 - загальною площею 0,6283 га, саме у 2016 році. З наведеного слідує, що ним з 01.07.2018 по 05.05.2021 роки використовувались вказані земельні ділянки без укладення договорів оренди тощо. Просив врахувати, що в силу приписів ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що доводи позивача не спростовують правомірність висновків документальної позапланової виїзної перевірки, тому, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
16.03.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на заперечення, в яких зазначено, що доводи відповідача є неповними та не враховують подальших обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Рішенням Броварської міської ради Київської області від 03.11.2016№346-20-07 право постійного користування земельними ділянками за позивачем було припинено, а земельні ділянки зараховано до земель комунальної власності. Водночас, відповідач посилається на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких право постійного користування земельною ділянкою підлягає державній реєстрації. Однак зазначеним Законом прямо не встановлено обов`язку саме землекористувача подавати документи для державної реєстрації припинення такого права, оскільки заявником у процедурі державної реєстрації може бути як особа, право якої припиняється, так і відповідний орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, на підставі рішення якого таке право припиняється. Отже, відсутність на певний момент відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не може свідчити про фактичне існування у позивача права постійного користування земельною ділянкою після прийняття рішення Броварської міської ради про його припинення. Крім того, відповідно до ст. 269, 270 Податкового кодексу України платниками плати за землю є власники земельних ділянок та землекористувачі, а об`єктом оподаткування є земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, тобто необхідною умовою виникнення податкового обов`язку зі сплати земельного податку є наявність у особи права власності або користування земельною ділянкою. Зазначив, що відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельні ділянки загальною площею 10,2540 га, розташовані по вул. Щолківській 1 у м.Бровари, з 11.07.2016 перебували у комунальній власності. Зазначені обставини також були досліджені та підтверджені у висновку судового експерта. Крім цього, експертні висновки, складені у межах кримінального провадження можуть використовуватися як письмові докази в інших процесах. Таким чином, наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що після прийняття рішення Броварської міської ради від 03.11.2016 № 346-20-07 право постійного користування земельною ділянкою за позивачем припинилося, а самі земельні ділянки були зараховані до земель комунальної власності, що спростовує доводи відповідача щодо продовження існування такого права. Отже, доводи відповідача не підтверджують правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень № 22861/07-16 від 28.09.2021 р. та № 22862/07-16 від 28.09.2021 р. та не спростовують наведених позивачем обставин справи. На підставі вищезазначеного представник позивача просив позов задовольнити повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 року провадження в адміністративній справі №640/32207/21 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - зупинено до 09 квітня 2026 року. Наступне підготовче засідання призначено на 09 квітня 2026 року об 11:00.
09.04.2026 року представник позивача у судовому засіданні та у судових дебатах позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні та судових дебатах проти позову заперечував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Вирішуючи питання щодо продовження розгляду справи по суті в порядку письмового провадження, суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та не скасований.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Враховуючи те, що наявних в матеріалах справи письмових доказів достатньо для вирішення справи по суті та немає перешкод для розгляду справи в порядку письмового провадження, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, у зв`язку з воєнним станом та численними повітряними тривогами, суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень від 26.08.2021 року № 5987, 5988, 5989, 5990, 5991 та наказу ГУ ДПС у Київській області від 26.08.2021 №1822-п, відповідно до п. п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 78.2 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України та листа Приватного акціонерного товариства «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» (далі – ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА») від 05.08.2021 №35 (вхідний до ГУ ДПС у Київській області від 05.08.2021 №46414/6), посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» (податковий номер 01349495), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2018 по 30.06.2021, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.
Копію наказу від 26.08.2021 №1822-п вручено головному бухгалтеру - ОСОБА_1 26.08.2021 та пред`явлено направлення на проведення перевірки від 26.08.2021 № 5987, 5988, 5989, 5990, 5991.
Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «КАРІС РЕЙС СТРІЛА» від 30.08.2021 р. (протокол №18) Приватне акціонерного товариства «КАРІС РЕЙС СТРІЛА» змінило назву на Приватне акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА».
За результатами перевірки було складено Акт від 07.09.2021 року № 14665/10-36-07- 16/01349495 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 з метою встановлення дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Акт перевірки), у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлено порушення ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» (податковий номер 01349495):
- п.274.2. ст.274. п.п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на земельну ділянку за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 на загальну суму 3 259 711,00 грн., в тому числі за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 на суму 517727 грн., за період 2019 на суму 1035435,4 грн., за період 2020 на суму 1035435,4 грн., за період з 01.01.2021 по 30.06.2021 на суму 671078 грн.;
- п.п.266.3.3. п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 на суму 151 286,00 грн.
Як вбачається з Акта перевірки, до висновків про порушення позивачем обов`язку зі сплати податку на земельні ділянки, відповідач дійшов з огляду на те, що ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» в перевіряємому періоді звітував до контролюючого органу за наступні земельні ділянки:
1. Земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0018 площею 4,8348 га, яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1.
2. Земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0019 площею 0,6283 га, яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1.
3. Земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0021 площею 0,3826 га, яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1.
Перевіркою встановлено, що ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» земельні ділянки використовуються без правовстановлюючих документів, з 03.11.2016 року (рішенням Броварської міської ради Київської області №346-20-07 припинено право постійного користування та наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою на зазначенні земельні ділянки з метою подальшого надання в користування на умовах оренди).
При цьому, позивачем до ГУ ДПС у Київській області було подано Податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018-2021 роки, в яких платником самостійно застосовано ставку земельного податку в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки, тоді як згідно рішень міської ради, за спірний період Броварська міська рада Київської області встановила розмір ставки податку у розмірі 3 відсотків від нормативно грошової оцінки.
Враховуючи задекларовані позивачем суми земельного податку, відповідач дійшов висновку, що ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» занижено податок на земельну ділянку за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 на загальну суму 3 259 711,00 грн.
Щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідач дійшов висновку, що в порушення п.п.266.3.3. ст.266 ПК України ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 на суму 151 286,00 грн., оскільки підприємство звітувало до ГУ ДПС у Київській області про нерухоме майно загальною площею 22381,8 кв.м, відмінне від земельної ділянки, яке є об`єктом оподаткування, згідно із ст.266 ПК України, а у деклараціях з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, поданій за 2018 рік, у колонці 5 «код пільг» та колонці 6 «сума пільг зі сплати податку», платником проставлено прочерки, тобто відсутність пільг зі сплати зазначеного податку.
На підставі Акта перевірки, відповідачем винесено такі податкові повідомлення-рішення:
- №22861/07-16 від 28.09.2021 р., яким ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» на загальну суму 3 432 287,00 грн., з яких: за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 3 259 711,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 172576,00 грн.;
- №22862/07-16 від 28.09.2021 р., яким ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на загальну суму 160 415,00 грн., з яких за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 151 286,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 15129,00 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Київській області від 28.09.2021 р. №22861/07-16 та від 28.09.2021р. №22862/07-16, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VІ (далі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України (тут і надалі – в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пп. 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
Відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК України земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Згідно з пп.14.1.136. п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Пунктом 269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Статтею 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користування та земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Згідно з пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнту індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Нормами п.274.2 ст.274 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).
Відповідно до п.287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки позивача відповідач дійшов висновку про порушення ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» вимог п.274.2 ст.274, п.286.1 ст. 286 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на земельну ділянку за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 на загальну суму 3 259 711,00 грн.
До наведених висновків відповідач дійшов з огляду на те, що ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» в перевіряємому періоді звітував до контролюючого органу за наступні земельні ділянки:
1. Земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0018 площею 4,8348 га, яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1.
2. Земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0019 площею 0,6283 га, яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1.
3. Земельна ділянка кадастровий номер 3210600000:01:038:0021 площею 0,3826 га, яка знаходиться за адресою: місто Бровари, вулиця Січових Стрільців 1.
Перевіркою встановлено, що ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» земельні ділянки використовуються без правовстановлюючих документів, з 03.11.2016 року (рішенням Броварської міської ради Київської області №346-20-07 припинено право постійного користування та наданий дозвіл на розроблення документації із землеустрою на зазначенні земельні ділянки з метою подальшого надання в користування на умовах оренди).
При цьому, позивачем до ГУ ДПС у Київській області було подано Податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018-2021 роки, в яких платником самостійно застосовано ставку земельного податку в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки, тоді як згідно рішень міської ради, за спірний період Броварська міська рада Київської області встановила розмір ставки податку у розмірі 3 відсотків від нормативно грошової оцінки.
Враховуючи задекларовані позивачем суми земельного податку, відповідач дійшов висновку, що ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» занижено податок на земельну ділянку за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 на загальну суму 3 259 711,00 грн.
Водночас, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач у вказаний в Акті перевірки період не був ані власником, ані постійним землекористувачем перелічених вище земельних ділянок площею 0,6283 га, 4,8348 га та 0,3826 га, оскільки:
-рішенням Броварської міської ради від 11.03.2016 р. №158-10-07 позивачеві було надано згоду на поділ земельної ділянки площею 10,2540 га, яка до цього перебувала в постійному користуванні позивача для обслуговування комплексу по вул.Щолківській, 1 (наразі - вул. Січових Стрільців);
-рішенням Броварської міської ради від 03.11.2016 р. №346-20-07 було припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 10,2540 га, зараховано її до земель міської ради та надано позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (площею 0,6283 га, 4,8348 га та 0,3826 га), для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості вул.Щолківській, 1 (наразі - вул. Січових Стрільців); 
-рішеннями Броварської міської ради від 25.03.2021 р. №120-04-08 позивачу було надано у користування на умовах оренди земельні ділянки для обслуговування майна, що являється власністю з такими кадастровими номерами: №3210600000:01:038:0019 площею 0,6283 га, №3210600000:01:038:0018 площею 4,8348 га та №3210600000:01:038:0021 площею 0,3826 га.
Відповідно до рішення Броварської міської ради від 25.03.2021 р. №120-04-08 між ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» та Броварською міською радою 05.05.2021 року було укладено договори оренди землі, відповідно до яких зазначені земельні ділянки, що перебувають у власності територіальної громади, отримано позивачем у строкове платне користування. 
15.06.2021 року, у зв`язку з укладенням зазначених договорів, ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» подало до податкового органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), у якому визначило свої зобов`язання із орендної плати із 05 травня 2021 року та розпочало оплату щомісячних орендних платежів відповідно до умов договору.
При цьому, незважаючи на здійснення позивачем орендних платежів за укладеними договорами від 05.05.2021 р., відповідачем нараховано позивачу земельний податок до 30.06.2021 року.
Таким чином, оскільки право постійного користування позивача на зазначену вище земельну ділянку припинилося у 2016 році, позивач не був та не міг бути суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. 
Щодо орендної плати, то зобов`язання з її сплати виникли у позивача з дати укладення ним договорів оренди земельних ділянок із Броварською міською радою, тобто з 05.05.2021 року та виконуються у відповідності до умов таких договорів, що не спростовано відповідачем.
Слід зазначити, що згідно із ст.80 Земельного кодексу України №2768-III від 25.10.2001 року (далі – ЗК України), тут і надалі – в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом ст.ст. 122,123,124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Падання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
За приписами ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. 
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 ст.21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
За приписами ст.125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Суд наголошує на тому, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.
При цьому, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди, земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відношення з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. А тому фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави для рахунку власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічна правова позиція була неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 р. у справі №922/3412/17, від 05.04.2023 р. у справі №357/8975/20, від 11.06.2024 р. у справі №904/2143/23.
Позивач не заперечує, що з 01.07.2018 р. та до 05.05.2021 р. використовував вказані в Акті перевірки земельні ділянки без укладення договору оренди землі і не сплачував орендну плату у встановленому порядку та розмірі, проте ним вносилася плата за землю в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки одиниці площі земельних ділянок. 
Отже, Броварська міська рада не одержувала кошти, які мав би сплатити позивач, як фактичний користувач земельними ділянками, який без достатньої правової підстави для рахунку власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею та зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України, а тому нарахування та стягнення з позивача такої неотриманої орендної плати, яку позивач безпідставно зберіг, належить до повноважень зазначеного органу місцевого самоврядування. 
Таким чином, спір, який виникає щодо стягнення безпідставно збережених коштів виникає між органом місцевого самоврядування, як власником земельної ділянки, що має право на отримання плати за її використання, і фактичним користувачем такої земельної ділянки, та регулюється нормами цивільного законодавства, зокрема ст.1212 Цивільного кодексу України, відтак є приватно-правовим і не підпорядковується нормам податкового законодавства, в тому числі тим, які вказані в Акті перевірки.
Аналогічний висновок щодо застосування норм ПК України у подібних правовідносинах міститься у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 р. у справі №922/2378/20 та від 01.07.2025 р. у справі №908/1301/24, в яких зазначається, що з урахуванням системного аналізу вмісту п. 10.1.1. ст. 10, п.п. 14.1.147. 1.14.1. ст.14, ст.ст. 40,41, п.265.1.3. ст.265 ПК України та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах слід застосовувати таким чином: "власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України".
Щодо доводів відповідача про те, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесено відомостей про припинення права постійного користування зазначеними вище земельними ділянками, суд зазначає наступне. 
Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, рішенням Броварської міської ради Київської області від 03.11.2016 року №346-20-07 право постійного користування земельними ділянками за позивачем було припинено, а земельні ділянки зараховано до земель комунальної власності.
Відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельні ділянки загальною площею 10,2540 га, розташовані по АДРЕСА_1 , з 11.07.2016 року перебували у комунальній власності.
Водночас, відсутність у певний момент часу відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про припинення права постійного користування земельними ділянками не може свідчити про фактичне існування у позивача належним чином оформленого права постійного користування земельною ділянкою після прийняття рішення Броварської міської ради про його припинення.
Крім того, відповідно до ст. 269, 270 ПК України платниками плати за землю є власники земельних ділянок та землекористувачі, а об`єктом оподаткування є земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні.
Отже, необхідною умовою виникнення податкового обов`язку зі сплати земельного податку є наявність у особи права власності або користування земельною ділянкою.
Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що після прийняття рішення Броварської міської ради від 03.11.2016 № 346-20-07 право постійного користування земельною ділянкою за позивачем припинилося, а самі земельні ділянки були зараховані до земель комунальної власності, що спростовує доводи відповідача щодо продовження існування такого права.
Крім того, за результатами проведення судово-економічної експертизи №42-22 від 01.06.2022, проведеної національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. заслуженого професора М.С. Бокаріуса» відділення-бюро в м. Києві, документально не підтверджено акт складений ГУ ДПС у Київській області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «Кранобудівна фірма «Стріла» за період з 01.07.2018 по 30.06.2021, №14665/10-36-07-16/01349495 від 07.09.2021, щодо зниження ПрАТ «Кранобудівна фірма «Стріла» податку на земельну ділянку на загальну суму 3 259 711 грн.
Таким чином, доводи відповідача не підтверджують правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення №22861/07-16 від 28.09.2021 р. та не спростовують наведених позивачем обставин справи. 
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачеві земельного податку та штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату такого податку у спірний період, отже податкове повідомлення-рішення від 28.09.2021 р. №22861/07-16 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо нарахованого позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд зазначає наступне.
Згідно із ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначає, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування, відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ, є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частка.
Відповідно до пп.266.3.1 п.266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Згідно з пп.266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до пп. 266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує півтора відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки ПрАТ «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» відповідач дійшов висновку про порушення позивачем п.п.266.3.3. п.266.3 ст.266 ПК України, що призвело до заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 на суму 151 286,00 грн.
До наведених висновків відповідач дійшов, оскільки підприємство звітувало до ГУ ДПС у Київській області про нерухоме майно загальною площею 22381,8 кв.м, відмінне від земельної ділянки, яке є об`єктом оподаткування, згідно із ст.266 ПК України, а у деклараціях з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, поданій за 2018 рік, у колонці 5 «код пільг» та колонці 6 «сума пільг зі сплати податку», платником проставлено прочерки, тобто відсутність пільг зі сплати зазначеного податку.
Водночас, згідно з пп. «є» п.266.2.2 ст.266 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до видів економічної діяльності позивача, крім інших, відносяться, такі: виробництво підіймального та вантажно- розвантажувального устаткування; виробництво будівельних виробів із пластмас; виробництво будівельних металевих конструкцій та частин конструкцій; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; установлення та монтаж машин і устаткування тощо.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 45395112, виданого позивачу 09.10.2015 р. Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, у власності позивача, який є промисловим підприємством, перебуває низка вказаних у свідоцтві об`єктів нерухомого майна, розташованих у м.Бровари по вул.Щолківській, 1 (наразі - вул. Січових Стрільців) об`єктів нерухомого майна, які є будівлями промисловості, в тому числі металоконструкції, компресорна, градирня, склади, очисні споруди, гаражі.
Враховуючи те, що позивач є промисловим підприємством, а належна йому нерухомість - виробничі корпуси, цехи, складські приміщення є будівлями промисловості, у відповідальності до п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України такі будівлі у спірний період не були об`єктами оподаткування податком на нерухомість, відмінного від земельної ділянки.
Крім того, у відповідності до п.266.4.2 ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Реалізуючи повноваження, визначені наведеною вище нормою ПК України, Броварською міською радою було прийнято рішення від 22.06.2017 року №611-30-07 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Бровари на 2018 рік», абзацем «и» підпункту 2.2.2 пункту 2.2 частини 2 якого на 2018 рік було надано податкову пільгу у вигляді звільнення від оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, розташованих на землях промисловості та транспорту, які використовуються для розміщення та експлуатації основних фондів, підсобних та допоміжних будівель та споруд промислових підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно побутових будівель, інших споруд.
В свою чергу, рішення Броварської міської ради від 03.11.2016 р. №346-20-07 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, свідчать про те, що земельна ділянка, на якій розташовані належні позивачу об`єкти нерухомого майна, відноситься до земель промисловості транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення і використовувалася й використовується позивачем, який є промисловим підприємством, для розміщення та експлуатації основних фондів, підсобних та допоміжних будівель та споруд, під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно побутових будівель, інших споруд.
Таким чином, оскільки об`єкти нежитлової нерухомості позивача відповідали критеріям, наведеним у рішенні Броварської міської ради від 22.06.2017 р. №611-30-07 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м. Бровари на 2018 рік» в частині підстав для звільнення від оподаткування, отже доводи позивача про те, що він має право на передбачену цим рішенням пільгу у вигляді звільнення від сплати податку на нерухомість, відмінного від земельної ділянки, суд вважає обґрунтованими та доведеними.
Отже, надані позивачем докази спростовують висновки відповідача, викладені в Акті перевірки, про обов`язок позивача сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2018 році, оскільки належні йому об`єкти нежитлової нерухомості не були об`єктом оподаткування відповідно до п.п. «є» п.266.2.2. ст.266 ПК України, крім того, позивач мав право на податкову пільгу встановлену згідно з пп.266.4.2 п. 266.4 ст.266 ПК України органом місцевого самоврядування.
Водночас, відсутність у декларації з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, поданій позивачем за 2018 рік, позначки про наявність у позивача пільг зі сплати такого податку або наявність у відповідній графі прочерку, не спростовує встановлені у справі обставини та не є беззаперечним доказом відсутності у позивача відповідних пільг.
З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та для застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату такого податку, отже податкове повідомлення-рішення від 28.09.2021 р. №22862/07-16 є протиправним та підлягає скасуванню.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. 
Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приватним акціонерним товариством «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» належним чином доведено обставини та яких ґрунтуються його позовні вимоги.
В свою чергу відповідачем доводи позивача не спростовані, правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не доведено.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 22700,00 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: квитанції про сплату судового збору №129 від 29.11.2021 року на суму 2815 грн. 57 коп., платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 19.11.2025 року №496875702.1 на суму 19884, 43 грн.
Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Січових Стрільців, буд. 1, код ЄДРПОУ 01349495) до Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5 а, код ЄДРПОУ 43141377) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 28.09.2021 р. №22861/07-16, яким Приватному акціонерному товариству «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» збільшено податкове зобов`язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 3259711,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 172576,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 28.09.2021р. №22862/07-16, яким Приватному акціонерному товариству «КАРІС РЕЙЛ СТРІЛА» збільшено податкове зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 151286,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 15129,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377) на користь Приватного акціонерного товариства «КРАНОБУДІВНА ФІРМА «СТРІЛА» (код ЄДРПОУ 01349495) судовий збір в розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 08.05. 2026 року.

Суддя О.М. Неклеса