П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4750/26	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Вербицької Н.В., Терлецького Д.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 травня 2026 року у справі №400/4750/26 про залишення позовної заяви без розгляду
У С Т А Н О В И В:
01 травня 2026 року Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі – позивач, податковий орган) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою в порядку статті 289-2 КАС України, у якій просило:
- застосувати до керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІНІТІС ГРУП" Конотопчика В. А. тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 року у справі №400/4750/26 залишено без розгляду позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області на підставі статті 270 КАС України, оскільки податковим органом пропущений 24-годинний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, установлений приписами статті 283 КАС України.
Не погоджуючись із означеним рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (далі – скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду для продовження розгляду.
Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник уважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є помилковим. 
Так, як стверджує скаржник, правові підстави для звернення до суду згідно із статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
У даному випадку, контролюючий орган звернувся з цим позовом до суду 01 травня 2026 року, яке у свою чергу свідчить про те, що позивач скористався своїм правом звернення до суду в межах визначеного законом тримісячного строку.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту установлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів з`ясовано таке.
Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань керівником ТОВ "ТРІНІТІС ГРУП" є Конотопчик Віталій Анатолійович. (а.с.14-16)
ТОВ "ТРІНІТІС ГРУП" вчасно не сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання та згідно із розрахунком податкової заборгованості платник податків має податковий борг у сумі 25 147 742 грн. 40 коп. відповідно до податкових повідомлень-рішень №768514290405 від 12.05.2025 року, №794914290405 від 14.05.2025 року та №884214290708 від 27.05.2025 року.
Відповідно до статті 59 Податкового кодексу України ГУ ДПС сформовано податкову вимогу від 26.06.2025 року №0016695-1302-1429, яка направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та вручена ТОВ "ТРІНІТІС ГРУП" - 10.07.2025 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 400/8660/25 позов ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення податкового боргу - задоволено.
Присуджено до стягнення з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІНІТІС ГРУП", в дохід держави заборгованість у сумі 25 147 742 грн. 40 коп. в рахунок погашення податкового боргу.
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі № 400/8660/25, ГУ ДПС у Миколаївській області здійснено перевірку майнового стану боржника. Згідно до наявної інформації, у боржника відсутні відкриті рахунки в банках.
Станом на час звернення ГУ ДПС у Миколаївській області до суду з даною позовної заявою, ТОВ "ТРІНІТІС ГРУП" не погашено податковий борг у розмірі 25 147 742 грн. 40 коп. 
Відповідно до частини 4 статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Пунктом 87.13 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Вимоги абзацу 1 цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Статтю 87 Податкового кодексу України доповнено наведеним вище пунктом 87.13 та 87.14 згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» від 30.11.2021 року № 1914-IX, який набрав чинності з 01 січня 2022 року (далі - Закон № 1914-IX).
Законом № 1914-IX частину 1 статті 283 КАС України доповнено пунктом 7, у відповідності із яким, провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України.
Цим Законом КАС України доповнено статтею 289-2 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України».
Згідно до ч. 1 статті 289-2 КАС України, у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Тобто, підставами для застосування забезпечувального заходу у виді тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України є: 
наявність у юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень; 
не сплата такого боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.
З 01.01.2022 року КАС України встановлено, що провадження у справах щодо тимчасового обмеження керівника суб`єкта господарювання у виїзді за межі України розглядаються судами як за правилами статті 283 КАС України, так і за правилами статті 289-2 КАС України.
При порівняльному аналізі наведених норм КАС України, апеляційний суд дійшов висновку про існуючу суттєву відмінність з притаманними у кожному конкретному випадку своїх особливостей з розгляду позовного провадження в однопредметній категорії адміністративних справ.
Це стосується в тому числі і мети застосування положень 283 у порівнянні з статтею 289-2 КАС України щодо швидкоплинності та негайного здійснення процесу з метою попередження уникнення особи від виконання покладеного на нього обов`язку шляхом виїзду за кордон, тощо.
КАС України для справ, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, встановлено окремий порядок обчислення процесуальних строків (стаття 270), проголошення та вручення судових рішень (стаття 271), апеляційного та касаційного оскарження судових рішень (стаття 272).
Відповідно ст. 289-2 КАС України, у разі невиконання у встановлені ПК України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Норма статті 289-2 КАС України як і норма пункту 7 частини 1 статті 283 КАС України, визначають єдину підставу для звернення до суду податкового органу, яка визначена пунктом 87.13 статті 87 ПК України.
Разом з тим, стаття 87 ПК України не визначає з заявою або позовною заявою має звертатись до суду контролюючий орган за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Аналіз вище вказаних норм законодавства вказує, що статі 283 та 289-2 КАС України для регулювання одного і того ж предмета визначають різні види судового провадження.
Зокрема, порівняльний аналіз статей 283 та 289-2 КАС України свідчить про суттєві відмінності вказаних судових проваджень. Так, згідно до статті 283 КАС України звернення контролюючого органу відбувається шляхом подання відповідної заяви, в той час як відповідно до статті 289-2 КАС України - позовної заяви. При цьому, положеннями статті 289-2 КАС України встановлено терміни розгляду судом відповідної категорії заяв (48 годин), а положеннями статті 283 КАС України (не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду).
Крім того, стаття 283 КАС України встановлює окремі вимоги до заяви щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України, судового рішення за наслідками розгляду такої заяви, його негайне виконання, а також визначає окремі умови щодо залишення без руху, повернення та відмови у відкритті провадження за такими заявами.
Проте, положеннями статті 289-2 КАС України такі вимоги та умови не передбачено.
Ще однією суттєвою відмінністю звернення до суду щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України в порядку статей 283 та 289-2 КАС України, є те що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених, зокрема, статтею 283 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
При цьому, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Суд апеляційної інстанції вважає, що звернення до суду з заявою щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України в порядку статті 283 КАС України є окремим видом судового провадження, яке має бути ініційоване контролюючим органом протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.
Тобто, звернення в порядку статті 283 КАС України відбувається лише з метою термінового розгляду заяв.
Водночас, норми статті 289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, яке у свою чергу свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі із застосуванням загальних строків звернення до суду.
Разом з цим, судова колегія звертає увагу, що приписи КАС України не містить застережень щодо пріоритетності вказаних видів судових проваджень.
Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2024 року у справі №120/2322/24.
Як слідує з матеріалів справи, Головне управління звернулося до суду з цим позовом саме на підставі положень вказаної статті, а також в порядку статті 289-2 КАС України.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що правові підстави для звернення до суду згідно із статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в загальному порядку в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Апеляційним судом установлено, що податковий орган сформував податкову вимогу від 26.06.2025 року №0016695-1302-1429 та направив її на адресу ТОВ "ТРІНІТІС ГРУП". 
Зазначена податкова вимога отримана уповноваженим представником платника податків 10 липня 2025 року за довіреністю, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.25)
Відповідно, граничний 240-денний строк, визначений пунктом 87.13 статті 87 ПК України та частиною першою статті 289-2 КАС України для сплати податкового боргу, завершився 07 березня 2026 року. Саме ця дата є тим днем, з якого у контролюючого органу виникли правові підстави для реалізації владної компетенції та пред`явлення відповідних позовних вимог, а відтак, з цього моменту почав свій перебіг тримісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною другою статті 122 КАС України.
Як з`ясовано судовою колегією, контролюючий орган подав позов до суду 01 травня 2026 року, яке свідчить про те, що позивач скористався своїми владними повноваженнями у межах та у спосіб визначені законодавством, а саме пунктом 87.13 статті 87 ПК України та статті 122 КАС України.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 12 вересня 2024 року у справі №120/2322/24, від 12 вересня 2024 року у справі №140/26462/23, від 01 липня 2025 року у справі №120/2450/24, від 11 вересня 2025 року у справі №460/1354/25.
Аналогічна правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 18 грудня 2025 року у справі №280/5892/25 та від 15 січня 2026 року у справі №340/4971/25.
Зважаючи на викладене та з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2025 року у справі № 280/5892/25 та від 15 січня 2026 року у справі №340/4971/25, висновок суду попередньої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду не ґрунтуються на правильному застосування норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому є необґрунтованим.
За наведеного вище правового регулювання, на переконання суду апеляційної інстанції, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 травня 2026 року у справі №400/4750/26 про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню, оскільки судом попередньої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Повноваження суду апеляційної скарги за наслідками розгляду апеляційної скарги визначено у приписах статті 312 КАС України.
Так, згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд до суду першої інстанції.
У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
У зв`язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, відповідно до приписів ч. 3 ст. 312, 320 КАС України, оскаржувана ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 травня 2026 року у справі №400/4750/26 про залишення позовної заяви без розгляду про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 308, 311, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – задовольнити повністю.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 травня 2026 року у справі №400/4750/26 про залишення позовної заяви без розгляду - скасувати.
Справу №400/4750/26 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІНІТІС ГРУП", ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   Д.С. Терлецький