Справа № 204/120/26 
Провадження № 2/204/1758/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року   м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді     Черкез Д.Л.,
за участю секретаря судового засідання  Борсук А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2026 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» на свою користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, у розмірі 88 194,91 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» у період з 01.04.2021 року по 05.07.2022 року та з 06.09.2022 року по 25.09.2025 року. З підприємства звільнився за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем йому не виплачувалася заробітна плата у повному обсязі. У зв`язку з тим, що Відповідач не провів повний розрахунок при звільненні Позивача, то відповідно з Відповідача належить стягнути заробітну плату в розмірі, який на момент звернення до суду за розрахунками позивача складає 88 194, 91 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 20 січня 2026 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» довідку про розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ).
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Представник позивача – Меюс Я.С. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» у період з 01.04.2021 року по 05.07.2022 року па посаді машиніста-оператора ексковатора, звільнений за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України (наказ № 04 від 22.06.2022 року), що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 14).
Крім того судом встановлено, що у період з 06.09.2022 року по 25.09.2025 року ОСОБА_1 також був прийнятий на роботу до ТОВ «ВЕГАСТРОЙ», що підтверджується листом ГУ ДПС України у Дніпропетровській області від 03.12.2025 року № 96637/04-36-24-10-14 від 03.12.2025 року (а.с. 18-20).
Згідно листа ГУ ДПС України у Дніпропетровській області від 03.12.2025 року № 96637/04-36-24-10-14 від 03.12.2025 року судом встановлено, що за даними поданої ТОВ «ВЕГАСТРОЙ» (ЄДРПОУ 43967604) до контролюючого органу податкової звітності за 3 квартал 2022 року, а саме Додатка 4 ДФ та Додатку 5 до Податкового розрахунку з ознакою «звітний» від 01.11.2022, та «Повідомлення про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту» від 05.09.2022 з типом «початкове», ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 06.09.2022 року. Згідно поданої ТОВ «ВЕГАСТРОЙ» (ЄДРПОУ 43967604) до контролюючого органу податкової звітності за вересень 2025 року, а саме Додатка 4 ДФ та Додатку 5 до Податкового розрахунку з ознакою «звітний» від 02.10.2025, ОСОБА_1 звільнений 25.09.2025 року (а.с. 18-20).
Факт перебування позивача з відповідачем у трудових правовідносинах підтверджується також Формою ОК-7 ПФУ (а.с. 21-24).
Звернувшись до суду позивач зазначив, що відповідач не виплачував йому нараховану заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі та при звільненні відповідач не провів з ним розрахунок.
Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
У частині 1 статті 116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Однак, відповідач при звільненні так і не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив позивачу нараховану йому заробітну плату. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Разом з тим, відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату.
Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). 
При цьому, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2025 від 11.12.2025 частину першу статті 233 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
Установлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.
З листа ГУ ДПС України у Дніпропетровській області від 03.12.2025 року № 96637/04-36-24-10-14 від 03.12.2025 року вбачається, що за період з 06.09.2022 року по 25.09.2025 року ТОВ «ВЕГАСТРОЙ» (ЄДРПОУ 43967604), згідно поданих Додатків 4 ДФ до Податкових розрахунків, ОСОБА_1 нараховано дохід у вигляді заробітної плати, з якої утримано і перераховано податок на доходи фізичних осіб у сумі – 114 149,56 грн. та військовий збір у сумі – 2 821,74 грн. 
Звернувшись до суду позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 88 194,91 грн., посилаючись на те, що відповідачем заробітна плата йому не виплачувалась. 
Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року судом витребовувалась від відповідача довідка про розмір заборгованості по заробітній платі, однак ухвала суду про витребування доказів не була виконана відповідачем, що розцінюється судом як визнання відповідачем тих обставин, на підтвердження яких витребовувались докази.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Враховуючи наведене суд вважає за можливе визнати той факт, що заборгованість по заробітній платі ТОВ «ВЕГАСТРОЙ» перед позивачем становить 88 194, 91 грн.
За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що з ТОВ «ВЕГАСТРОЙ» на користь позивача слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 88 194,91 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. 
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені на загальну суму 88 194, 91 грн., та позивач був звільнений від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. (у мінімальному розміри за позовними вимогами майнового характеру).
На підставі ст.ст. 115, 233 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 279, 352, 430 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» про стягнення заборгованості по заробітній платі – задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» (місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Белелюбського Академіка, буд. 58, ЄДРПОУ - 43967604) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 88 194,91 грн. (вісімдесят вісім тисяч сто дев`яносто чотири гривні, 91 копійка).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕГАСТРОЙ» (місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Белелюбського Академіка, буд. 58, ЄДРПОУ - 43967604) судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. (одна тисяча триста три тридцять одна гривня, 20 копійок) на користь держави.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя Д.Л. Черкез