Справа № 452/1077/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді – Мруць І.С.,
за участю секретаря судового засідання – Булавки Х.Н.,
справа №452/1077/26
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ГУ НП у Львівській області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
встановив:

ОСОБА_1 25.03.2026 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА №6830021 від 14.03.2026 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення; судові витрати покласти на відповідача.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач не надав доказів про порушення нею ПДР України, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови. Вважає оскаржувану постанову неправомірною, оскільки така не містить посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис. Вказує, що під час розгляду справи їй не було роз`яснено її процесуальні права, у тому числі право користуватися правовою допомогою адвоката та право надання пояснень та доказів. 
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду від 27.03.2026 року справу було передано для розгляду за підсудністю до Залізничного районного суду м.Львова. 
21.04.2026 року ухвалою судді матеріали позовної заяви ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивачки, справу постановлено розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
14.05.2026 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУНП у Львівській області пояснила, що 14.03.2026 року, патрулюючи місто Самбір, вулицю Торгову, виявили автомобіль позивачки, який порушив вимогу п.34 ПДР «Порушення вимог розмітки проїзної частини доріг», а саме перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія). Зазначила, що, виходячи із відео із нагрудних реєстраторів, які додала до відзиву, водія було ознайомлено із порушенням ПДР України, повідомлено про розгляд справи, зачитано положення Конституції України, КУпАП, ознайомлено з постановою та вручено копію такої.
Клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не подано.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА№ 6830021 від 14.03.2026 року  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та зазначено, що водій 14.03.2026 року 09:43 / м.Самбір, вул.Торгова,37/ керуючи т.з. перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.34 ПДР України – порушення вимог розмітки проїзної частини доріг. Даною постановою на позивачку накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. 
Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
З даною постановою позивачка не погодилася, відтак звернулася до суду з позовом за захистом свого порушеного права.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до п.34 ПДР України 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Поліцейським ГУНП у Львівській області притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за те, що остання керуючи т/з перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки.
Позивачка просить скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки відповідачем не надано доказів вчинення нею такого правопорушення. 
Судом оглянуто долучений до відзиву відеозапис із нагрудних камер працівників правоохоронних органів та встановлено, що такий не містить фіксації самої події перетину водієм автомобіля суцільної лінії, а стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення, пояснень ОСОБА_1 та складення постанови. 
У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такий висновок зроблено також у постанові КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а (К/9901/21241/18).
В даному випадку, посилання представника відповідача про те, що працівники поліції виявили автомобіль, який порушив вимоги ПДР України, саме по собі не може бути єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності, а відтак відмови у позові. 
Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У поданому позові позивачка вину у вчиненні правопорушення заперечила з підстав, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт вчинення нею адміністративного правопорушення. 
Суд погоджується із доводами позивачки про те, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивачки, і доводять достовірність порушення позивачкою Правил дорожнього руху України.
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За наведених обставин, будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, відеозапис події, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачка вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин у справі та досліджених доказів, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення - не доведена.
Інші доводи учасників не впливають на висновки суду.
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.9,77,241,244,246,268,271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задоволити. 
Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2026 року серії ЕНА№ 6830021 щодо  ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП – скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
Судовий збір у розмірі 670 (шістсот сімдесят) грн., сплачений  ОСОБА_1 , стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Львівській області.
Рішення може бути оскаржене, згідно з ч.4 ст.286 КАС України, протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення набирає законної сили, згідно з ст.272 КАС України, після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );
відповідач –ГУ НП у Львівській області (місцезнаходження - місто Львів, площа Ген.Григоренка, будинок № 3).

Судове рішення складено 15 травня 2026 року.

Суддя: /підпис/ І.С. Мруць