УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року
м. Київ
справа № 466/4731/24
провадження № 51-2444ск26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 березня 2026 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської області та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2025 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 122 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 березня 2026 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Судовими рішеннями ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 24 липня 2023 року, у гаражному кооперативі завдав ОСОБА_6 удари дерев`яною палицею по голові, в праве плеча та по лівій руці, чим спричинив потерпілому легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування касаційних вимог захисник зазначає, що в ході судового розгляду не було доведено належними і допустимими доказами винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а тому він підлягає виправданню. Стверджує, що суди необґрунтовано відкинули показання засудженого, свідка ОСОБА_7 , висновок експерта та медичні документи щодо тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_5 . Натомість апеляційний суд у своїй ухвалі послався на вирок в іншій справі, який не набрав законної сили. Вважає, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими, невмотивованими і такими, що постановлені з неповним з`ясуванням обставин справи. Суд апеляційної інстанції не усунув порушення, допущені місцевим судом, не мотивував належним чином своїх висновків щодо необґрунтованості апеляційної скарги сторони захисту, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Мотиви Суду
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту касаційної скарги слідує, що захисник не згоден з висновками судів про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Колегія суддів касаційного суду не погоджується з таким твердженням, оскільки під час перевірки судових рішень не встановлено обставин, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
У цьому провадженні  ОСОБА_5 не визнав свою вину та пояснив, що він був головою обслуговуючого кооперативу «Гаражне товариство «Явір», а потерпілий, як член товариства, порушував статут, крав електроенергію, торгував на території спиртним та розповсюджував серед учасників неправдиві плітки про нього. Тому він приїхав до гаражу ОСОБА_6 на розмову. Потерпілий був у нетверезому стані, спровокував конфлікт, вхопив палку та перший намагався його побити. Внаслідок цього він, можливо двічі, вдарив потерпілого тією ж палкою. Коли на місці події зібрались люди  ОСОБА_5 сів в автомобіль і приїхав до охорони, а згодом його доставили додому. На другий день він звернувся до лікаря, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження. Вважає, що потерпілий сам винен у конфлікті.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 24 липня 2023 року ОСОБА_5 під`їхав до його гаражу, в руках він тримав дерев`яну биту, якою замахнувся та вдарив його у ліву руку. Після цього, засуджений наносив йому й інші удари по голові, руках та спині. Потерпілий схопив рукою палку, яку ОСОБА_5 тримав в руці. Засуджений зачепився за поріг і вони удвох впали на землю. Потім ОСОБА_5 вивільнився, сів у свій автомобіль і поїхав в невідомому напрямку.
Всі допитані свідки у цьому провадженні не бачили початку конфлікту, а пояснили, що вже були очевидцями того, як обоє чоловіків впали і були на землі. 
У цьому провадженні ОСОБА_5 не заперечував, що сам приїхав до ОСОБА_6 , щоб поспілкуватися з приводу його поведінки в кооперативі. Також ніким з учасників не заперечується факт бійки між обома цими чоловіками.
У цьому провадженні йдеться про притягнення до відповідальності ОСОБА_5 за спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 07 серпня 2023 року № 254/23 тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_6 , могли утворитись 24 липня 2023 року від ударів тупим предметом під час нанесення таких сторонньою особою та не могли бути заподіяні власною рукою потерпілого.
Крім того, як вбачається з висновку додаткової судово-медичної експертизи від 19 жовтня 2023 року № 290/23, механізм виникнення травм, а саме: струсу головного мозку, садна в скроневій ділянці ліворуч, синець на передній поверхні правого плеча, закритий внутрішньо суглобовий, багато фрагментарний перелом ліктьового відростка лівої ліктьової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, відповідає показам потерпілого.
Такі ушкодження відносяться до легких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а тому кваліфікація дій ОСОБА_5 є правильною.
До того ж суди наголосили, що наявність на тілі засудженого тілесних ушкоджень жодним чином не спростовує факту нанесення ним середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому.
Посилання судів на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 06 серпня 2025 року не впливають загалом на висновки судів у цьому провадженні, оскільки у цьому проваджені оцінені докази, що є належними, допустимими та достатніми для доведення вчинення засудженим злочину, передбаченого ст. 122 КК. 
Щодо незгоди захисника із судовим рішенням апеляційного суду, то доводи його касаційної скарги здебільшого аналогічні за змістом з доводами, які були наведені ним в апеляційній скарзі та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, за результатами якої визнані безпідставними.
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК.
Вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК, а ухвала суду апеляційної інстанції - вимогам ст. 419 КПК.
Відомостей, які б слугували підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, як про це вказує захисник у поданій касаційній скарзі, Судом не встановлено.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду міста Львова від 05 грудня 2025 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 березня 2026 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3