Справа № 474/1239/25
Провадження № 2/474/11/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

28.05.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

30.12.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідачка), в якому, після уточнення 10.02.2026р. позовних вимог в частині зазначення вірного прізвища відповідачки “ ОСОБА_2 ” замість “ ОСОБА_3 ”, просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1328422413006 від 11.10.2023р. в загальній сумі 16 000 грн. 00 коп., з яких: 4 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.
Позов обґрунтований тим, що 11.10.2023р. між ТОВ “ВІВА КАПІТАЛ” та відповідачкою було укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту № 1328422413006, відповідно до умов якого позичальниці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 4 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом.
Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства, ст.ст. 526-527 ЦК України, внаслідок чого 22.07.2024р. між ТОВ “ФК “ВІВА КАПІТАЛ” та ТОВ “Діджи Фінанс” було укладено договір факторингу № 22072024, за яким первісний кредитор відступив на користь ТОВ “Діджи Фінанс” права вимоги за кредитним договором № 1328422413006 від 11.10.2023р.
Згідно договору факторингу № 22072024 сума боргу перед новим кредитором становить 16 000 грн. 00 коп., з них: 4 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 12 000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.
Представник позивача ОСОБА_4 у судові засідання 17.03.2026р. та 28.05.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас в уточненій позовній заяві поданій через підсистему “Електронний суд” 10.02.2026р. просив про розгляд справи у його відсутність, дав згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачка в судові засідання 17.03.2026р. та 28.05.2026р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправленням, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.
28.05.2026р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
11.10.2023р. відповідачка звернулася до ТОВ “ФК “Віва капітал” з Анкетою-Заявою про отримання кредиту, яка підписана нею електронним підписом S2F1R9, у якій зазначила свої персональні дані, контактну інформацію, дані про бажану суму кредиту 4 000 грн., строк кредитування 120 днів та реквізити банківської карти для зарахування коштів НОМЕР_1 . 
Вказаної ж дати нею підписано Паспорт Договору про надання фінансового кредиту продукту “Кредитна лінія Старт” до договору № 1328422413006 від 11.10.2023р., у якому визначено такі умови кредитування: сума - 4 000 грн., строк кредиту 120 днів, мета - споживчі цілі, відсоткова ставка 1 % в день перші 20 днів, 2,50% з 21 дня по дату повернення. Загальні витрати за кредитом - 10 800 грн. 00 коп.
11.10.2023р. між ТОВ “ФК “Віва капітал” та відповідачкою укладено договір про надання фінансового кредиту продукту “Кредитна лінія Старт” № 1328422413006, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні у вигляді кредитної лінії, а останній зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Сума кредиту - 4 000 грн. Строк кредиту 120 днів, з кінцевим терміном повернення 08.02.2024р. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати зазначену у Графіку платежів, 30.10.2023р., протягом дії кредитної лінії. Дисконтна процентна ставка - 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, та застосовуються в межах строку надання кредиту зазначеного у п. 1.3 договору, але не більше перших 20 днів користування ним, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка - 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, та застосовуються в межах строку надання кредиту зазначеного у п. 1.3 договору, після 20 дня користування ним по день повернення кредиту (п.п. 1.1-1.3 договору № 1328422413006).
Згідно п.п. 1.6- 1.7 договору № 1328422413006 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору - 50 611,89% та орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору - 14 800 грн. 00 коп.
Порядок надання кредиту визначений у розділі 2 договору № 1328422413006. З метою отримання кредиту клієнт самостійно ознайомлюється з діючими Правилами надання коштів у позику на сайті товариства, створює особистий кабінет, заповнює Заявку, у т.ч. на отримання кредиту. У випадку схвалення заявки на отримання кредиту ІТС кредитодавця генерує індивідуальну частину Електронного договору, що є Офертою та містить усі істотні умови, про що інформує клієнта в Особистому кабінету. Клієнт ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абз. 2 ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію” - введення у спеціальному полі під акцептом одноразового ідентифікатора та натискання іконки відправити/підписати, що свідчить про акцептування клієнтом оферти. Кредит надається шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки вказаної клієнтом в особистому кабінеті. 
Нарахування процентів за договором здійснюється за період з дати перерахування коштів до дня повернення кредиту протягом дії кредитної лінії. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році (метод факт/факт). До періоду розрахунку процентів день надання кредиту включається, а день повернення - не враховується. Проценти нараховуються на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування ним (розд. 3 договору № 1328422413006).
Право відступлення вимоги за цим кредитним договором передбачено у п. 4.2.6 договору № 1328422413006.
Право позичальниці відмовитися від укладення договору без пояснення причин протягом 14 днів з моменту його підписання передбачено п. 4.4.3 договору № 1328422413006.
Відповідальність сторін за порушення умов договору у виді неустойки передбачена у розд. 6 договору № 1328422413006.
Внесення змін та доповнень до договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів (угод) (п. 7.1 розд. 7 договору № 1328422413006).
Всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій (електронній) формі, в т.ч. через особистий кабінет (п. 7.7 розд. 7 договору № 1328422413006).
У п. 7.12 розд. 7 договору № 1328422413006 сторони погодили використання ними в якості підпису сторін - електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Договір № 1328422413006 підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором S2F1R9.
Додатком під № 1 до договору № 1328422413006 є Графік платежів, у якому визначені: дата видачі кредиту/платежу (з 11.10.2023р. до 08.02.2024р.), розмір тіла кредиту та процентів у складі щомісячного платежу, реальної річної процентної ставки як 50 611,89% та загальної вартості кредиту 14 800 грн. 00 коп. 
У довідці про ідентифікацію ТОВ “ФК “Віва Капітал” підтверджено, що клієнт ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ) з яким укладено договір № 1328422413006 ідентифікований товариством, акцепт оферти позичальником підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S2F1R9, час відправки 11.10.2023р. 10:52:39, та зазначено електронну пошту на який його відправлено.
У довідці № 30767-1308642240-24122025 від 24.12.2025р., ТОВ “ФК Контрактовий дім” підтверджено успішність операції з переказу коштів у сумі 4 000 грн. від ТОВ “ФК “Віва Капітал” на картку НОМЕР_1 , що мало місце 11.10.2023р. о 10 год. 55 хв. 
У розрахунку заборгованості виготовленому ТОВ “ФК “Віва Капітал” за кредитним договором № 1328422413006 за період з 11.10.2023р. до 22.07.2024р. міститься інформація про надання кредиту та про щоденні нарахування та погашення за кредитом, з якої вбачається, що 11.10.2023р. відповідачці надано кредит у розмірі 4 000 грн. 00 коп., та з 11.10.2023р. до 07.02.2024р. (120 днів) нараховувалися відсотки за дисконтною процентною ставкою (перші 20 днів) та за базовою процентною ставкою (починаючи з 21 дня і до кінця строку кредитування). Водночас, в зв`язку з невиконанням умов для отримання дисконтної процентної ставки, проценти нараховані за цією ставкою в перші 20 днів строку кредитування були донараховані (перераховані) за базовою процентною ставкою. На кінець періоду заборгованість за тілом 4 000 грн. та за процентами 12 000 грн. Платежі на погашення боргу відповідачкою не вчинялися. 
22.07.2024р. між ТОВ “Діджи Фінанс” (фактор) та ТОВ “ФК “Віва Капітал” (клієнт) був укладений договір факторингу № 22072024, відповідно до якого клієнт відступає фактору права вимоги зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення. Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування. 
22.07.2024р. сторонами договору факторингу № 22072024 підписано Акт приймання-передачі реєстру прав вимог та 30.07.2024р. проведено фінансування за договором факторингу № 22072024, про що надано платіжну інструкцію № 9083.
У витязі з реєстру боржників від 22.07.2024р. до договору факторингу № 22072024, значиться боржниця ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , кредитний договір № 1328422413006, сума боргу 4 000 грн. 00 коп. (тіло кредиту), 12 000 грн. 00 коп. (проценти).
01.01.2025р. між Лівак І.М. (адвокат) та позивачем укладено договір № 42649746 про надання правової допомоги, відповідно до якого (розд. 2) адвокат прийняв на себе зобов`язання на підставі звернення клієнта надавати йому юридичну допомогу щодо: представлення його інтересів у судах загальної юрисдикції, підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, відзиви та заперечення, надавати консультації з правових питань, тощо.
Умовами договору № 42649746 сторони передбачили, що загальна вартість послуг адвоката складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, зазначеної у п.4.8 договору (в тому числі за: ознайомлення з матеріалами справи та формування правового аналізу - 3 000 грн./1 том; участь у судовому засіданні - 3 000 грн./1 год.; написання заяви/клопотання - 1 500 -3 000грн.; адвокатський запит - 1 500 - 3 000 грн.; позовна заява - 3 500 - 7 000 грн.; написання відзиву - 2500 - 7000грн.; письмове пояснення - 1 500 - 5 000 грн.; отримання рішення суду - 1 000 грн.), а також гонорару визначеного у п. 4.9 договору (6 000 грн. 00 коп.).
Додатковою угодою № 1328422413006 від 17.11.2025р. до Договору № 42649746 сторони розширили предмет договору та доповнили його новим пунктом “1.2”, в якому розширили види професійної (правничої) допомоги що надається адвокатом в зв`язку з розглядом справи саме щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_5 , а також доповнили розділ 4 “Порядок здійснення розрахунків” договору пунктом “4.9” наступного змісту: за здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у суді в справі про стягнення заборгованості клієнт виплачує адвокату гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару підтверджується на умовах попередньої оплати та\або підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт, виконаних адвокатом. 
У Детальному описі робіт (наданих послуг) та Акті про підтвердження факту надання правничої допомоги, за якими адвокат надав ТОВ “Діджи Фінанс” правничу допомогу на суму 6 000 грн у вигляді: правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів клієнта - витрачений час 1,5 години, вартість 1 500 грн./1 год., всього 2 250 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості витрачений час 3 години, вартість 1 000грн./1 год., всього 3 000 грн.; формування додатків до позовної заяви витрачений час 1 година, вартість 750грн./1 год., всього 750 грн.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідачки порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” № 675-VІІІ від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VІІІ).
У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VІІІ зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі “логін-пароль”, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VІІІ електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VІІІ електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону № 675-VІІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що "принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс".
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача.
То ж, зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини, враховуючи те, що кредитний договір укладений між сторонами, встановлює обов`язок відповідачки повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, в тому числі і щодо сплати процентів в межах строку кредитування, те, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів у повному обсязі, доведеність переходу прав вимоги за цим договором до позивача, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню.
Позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі “Схід / Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат та факту надання правової допомоги надано: договір від про надання правничої допомоги, додаткову угоду до нього, детальний опис робіт та акт на підтвердження факту надання правничої допомоги.
Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в детальному описі робіт та акті на підтвердження факту надання правничої допомоги, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідачки судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді в сумі 6 000 грн. 00 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” заборгованість за кредитним договором № 1328422413006 від 11.10.2023р., станом на 13.12.2025р., в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп., з них: 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 12 000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” судові витрати: витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. 
Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Діджи Фінанс” (код ЄДРПОУ 42649746, юридична адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1).
Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “10” червня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол