Номер провадження: 33/813/707/26
Номер справи місцевого суду: 523/21044/25 
Головуючий у першій інстанції Нікітіна К. О. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
адвоката Споришева Максима Олексійовича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – Устименко Богдана Олександровича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу адвоката Споришева Максима Олексійовича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюПересипського районного суду м. Одеси від 05.02.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Апеляційна скарга порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, посилаючись також на неповне встановлення судом всіх обставин справи, без врахування пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та без дослідження наявного в матеріалах справи відеозапису подій. При цьому, зауважено про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Також з апеляційної скарги вбачається клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, зазначаючи, що під час розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник присутні не були, копію оскаржуваної постанови отримали лише 23.02.2026 року.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Споришева М.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 05.02.2026 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Споришева М.О.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається, що під час розгляду справи присутніми не були, копію оскаржуваної постанови отримали лише 23.02.2026 року.
З матеріалів справи вбачається направлення судом першої інстанції копії оскаржуваної постанови за допомогою засобів поштового зв`язку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що підтверджується наявним в матеріалах супровідним листом, натомість без зазначення дати здійснення такого направлення. Будь-яких відомостей щодо дати отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 та/або його захисником матеріалах справи не міститься.
Апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку на адресу суду 24.02.2026 року.
Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що, враховуючи здійснення розгляду справи в суді першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо дати направлення та отримання особою копії оскаржуваної постанови суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Споришева М.О., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази та відеозаписи, надавши їм оцінку, дійшов висновку про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Пояснення ОСОБА_1 суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржується лише в частині накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, судом першої інстанціях в повній мірі дотримано вищенаведені вимоги КУпАП та як результат винесено законну та обґрунтовану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 467853 вбачається, що ОСОБА_1 28.09.2025 року близько 23 год 05 хв в м. Одеса по вул. Маловського 9 керував транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 7510 та в медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (п. 1 розділ 2). Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Згідно положень п. 3, 4 розділу 2 вищезазначеному Порядку № 1103 та п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
До матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено відеозаписи подій, що відбувалися в день складення протоколу, про що міститься відповідна відмітка в протоколі та які в свою чергу спростовують наведені скаржником доводи апеляційної скарги, а саме щодо відсутності факту керування ОСОБА_1 вказаним в протоколі транспортним засобом - ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 .
З долученого відеозапису подій 467853 (відео 2, що міститься на диску), вбачається фіксація руху спеціалізованого автомобіля працівників поліції за вказаним транспортним засобом та безпосередня зупинка такого (23 год 05 хв). Зафіксований на відео час зупинки транспортного засобу відповідає зазначено в протоколі часу вчинення адміністративного правопорушення. Окрім того, з вказаного відеозапису чітко вбачається транспортний засіб, державний номерний знак такого, а також особу водія, встановлену в подальшому працівниками поліції.
Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 , після відтворення відеозапису, підтвердив, що він керував транспортним засобом, який був зупинений робітниками поліції та в подальшому складено протокол, що підтверджується протоколом судового засідання.
Будь-яких доводів щодо відсутності факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння та/або порушення працівниками поліції вимог вищезазначеної Інструкції № 1452/735 в даній частині апеляційна скарга не містить. 
При цьому, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП містить підпис останнього щодо ознайомлення зі змістом такого та в графі письмових пояснень зазначається виключно про заперечення факту керування транспортним засобом, який спростовано вищенаведеними дослідженими судом доказами. Будь-яких інших заперечень відносно обставин подій, що відбувалися в день складення протоколу, вказаний протокол не містить та окремо скаржником в апеляційній скарзі не зазначається.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуадвоката Споришева Максима Олексійовича, захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року – залишити без змін.
Повний текст постанови складений 11 травня 2026 року.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Комлева