Справа №760/1088/25 2-др/760/56/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(додаткове)
19 червня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Усатової І.А.,
за участю секретаря судового засідання - Омельяненко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2017 по 30.09.2024 в розмірі - 311 414 (триста одинадцять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 17 копійок та судові витрати, які виникнуть під час судового провадження.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 311 414, 17 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
03.12.2025 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Вайнера О.Л. про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована наступним.
Орієнтовані витрати на професійну правничу допомогу сторона позивача заявляла у першій заяві по суті, а саме у позові було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі від 30 000,00 до 60 000,00 гривень на професійну правничу допомогу, розмір якої буде залежати від позиції та процесуальної поведінки відповідача, тривалості розгляду справи, необхідності відвідувати адвокатом судові засідання тощо.
Одночасно сторона позивача зазначила, що документи про судові витрати на правничу допомогу будуть надані суду у встановленому цивільно-процесуальним кодексом порядку.
У своїй заяві сторона позивача зазначила, що ухвалою судді від 22.01.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, а отже, в силу ч. 8 ст. 279 ЦПК України судові дебати не проводяться.
При вирішенні питання про розмір витрат на оплату послуг адвоката була врахована ч. 4 ст. 137 ЦПК України, в тому числі значення справи для клієнта, витрачений адвокатом час, ціна позову та співмірність заявлених вимог розміру гонорару, який складає менш ніж 10 % від ціни позову.
Таким чином, сторони прийшли до домовленості, що загалом за надання правничої допомоги у Солом`янському районному суді м. Києва, як у суді першої інстанції у справі № 760/1088/25 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір гонорару адвоката складає - 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, про що сторони договору підписали АКТ № 1/1 про надання послуг правової (правничої) допомоги згідно з договором № 177/СП-юр від 09.09.2024 згідно якого позивачка має сплатити адвокату гонорар протягом 65 календарних днів з дня підписання акту (рахунок на оплату № 1 від 02.12.2025.
Просить стягнути вказану суму.
05.12.2025 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали заяви передані судді Усатовій І.А.
16.12.2025 від представника відповідача-адвоката Годні Антона Алнуровича надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
Заперечення обґрунтовані наступним.
Вважає, що вимоги названої вище заяви є необґрунтованими та не відповідають положенням чинного законодавства, а тому у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі, посилаючись на відсутність підстав для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та для подання додаткових доказів разом з такою заявою.
Зазначає, що сторони по справі скористалися своїми правами на подання всіх заяв по суті справи (позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив та заперечень). При цьому, протягом розгляду справи сторона позивача подавала інші процесуальні документи.
Крім того, вважає, що стороні позивача ні що не заважало звернутися до суду під час розгляду справи, який відбувався в період з 27.02.2025 по 27.11.2025, з заявою про стягнення судових витрат під час ухвалення рішення суду, разом з якою надати докази про їх понесення.
У заяві позивача про ухвалення додаткового рішення відсутні відомості про поважні причини, у зв`язку з якими сторона позивача не мала можливості подати докази про розмір судових витрат разом з заявами по суті справи та/або хоча б до ухвалення судового рішення.
Крім того, представник відповідача зазначає, що заявлені стороною позивача витрати на надання правової допомоги є завищеними та поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище.
Звертає увагу, що розмір витрат на надання правової допомоги, про які заявляє сторона позивача, на його думку, є суттєво завищеним.
Обґрунтовує тим, що справи про стягнення аліментів, збільшення та/або зменшення їх розміру, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів не є складними, а є елементарними та типовими. До матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення не надано детального опису виконаних робіт. Також не надано інформації про час, який витратив адвокат Вайнер О.Л. на надання правової допомоги. Справа, що розглядається, не має для позивача принципового значення, адже вона отримує достатній розмір аліментів станом на даний момент; заборгованість по сплаті аліментів була відсутня як на момент пред`явлення позовних вимог, так і на даний момент.
Додатково зазначив, що до справи відсутній публічний інтерес, а результат її розгляду ніяк не впливає на репутацію позивача.
У відповідності до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а цим рішенням вирішується лише питання про судові витрати, - рішення ухвалюється без виклику сторін.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї що лише підлягає сплаті
Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копію договору № 177/СП-юр від 09.09.2024 про надання правничої допомоги, який був поданий стороною позивача разом з позовною заявою та акт № 1/1 від 02.12.2025 про надання послуг правової (правничої) допомоги разом з рахунком на оплату № 1 від 02.12.2025.
Абзацом 1 пп. 4.1. договору позивачка взяла на себе зобов`язання сплачувати адвокату гонорар у фіксованому розмірі.
Із змісту акту № 1/1 від 02.12.2025 про надання послуг правової (правничої) допомоги вбачається, що сторони визначили, що адвокат надав, а клієнт отримав правничу допомогу згідно договору № 177/СП-юр від 09.09.2024 «Про надання правової допомоги», щодо представлення інтересів клієнта у Солом`янському районному суді міста Києва у справі № 760/1088/25.
Сторони домовились та оцінили надану адвокатом правничу допомогу «гонораром успіху» в сумі - 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, який має бути сплачений Клієнтом на рахунок адвоката НОМЕР_1 в АТ "Універсал Банк" протягом 65 календарних днів з дня підписання цього акту.
Із наведених документів вбачається, що позивачка з адвокатом поставили в залежність сплату «гонорару успіху» від вирішення справи на користь позивача у фіксованому розмірі, а саме 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень грн. 00 копійок.
За таких обставин заперечення сторони відповідача щодо ненадання підтверджуючих документів, які були додані до заяви про ухвалення додаткового рішення, відхиляються судом, так як акт № 1/1 від 02.12.2025 про надання послуг правової (правничої) допомоги разом з рахунком на оплату № 1 від 02.12.2025 датовані датою після ухвалення судом рішення, що відповідає поняттю «гонорару успіху» за вирішення справи на користь позивачки, адже наведені вище документи об`єктивно не могли бути надані стороною позивача до вирішення справи по суті та ухвалення судом рішення.
Оскільки відповідачка погодила з адвокатом фіксований розмір його гонорару, то ненадання детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) із зазначенням того, скільки годин адвокат витратив на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії чи складення документа, не має правового значення для вирішення питання про компенсацію ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 також зазначено, що саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо співмірності розміру гонорару зі складністю справи можна зазначити, що поняття співмірності складності справи є поняттям оціночним. 
Крім того, у першій заяві по суті відзиві на позовну заяву стороною відповідача були зазначені орієнтовані розміри витрат на правничу допомогу, а отже, сторона позивача знала і про розмір гонорару. 
Доводи заперечення про те, що сторона відповідача не надала докази фактичної сплати таких витрат, не заслуговують на увагу, адже витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Як встановлено судом, у позові представником відповідача було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, а також прямо вказано, що документи про судові витрати на правову допомогу будуть надані суду у встановленому цивільно-процесуальним кодексом порядку.
Рішення у даній справі ухвалено 27.11.2025.
Згідно з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, рішення по справі № 760/1088/25 від 27.11.2025 було підписане суддею: - "Час підпису (підтверджено кваліфікованою позначкою часу для підпису від Надавача): 01.12.2025 09:17:41".
Згідно з карткою руху документу, а саме рішення по справі № 760/1088/25 від 27.11.2025 було доставлено до електронних кабінетів сторін 01.12.2025 о 17:45 (кінець робочого дня).
При врахуванні аргументів щодо поновлення строку суд врахував, що ця заява про ухвалення додаткового рішення подана до суду 03.12.2025, що вбачається з вихідної дати документу, тобто на наступний день після отримання рішення суду стороною позивача.
Таким чином, заява подана в межах п`ятиденного строку, визначеного частиною 8 статті 141 ЦПК України, у зв`язку з чим доводи представника відповідача щодо пропуску відповідачем відповідного строку є безпідставними.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Як вбачається з наданих документів, вони підтверджують реальність понесених витрат, взаємопов`язаність їх з цивільною справою, яка перебувала на розгляді суду. З урахуванням складності справи, суд вважає суму понесених витрат співмірною з виконаною адвокатом роботою та позовними вимогами.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.270 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Усатова