Головуючий І інстанції: Тітов О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 р. 	Справа № 520/20259/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Мінаєвої К.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/20259/21
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії одним платежем.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії одним платежем.
Рішення набрало законної сили 13.01.2022.
24.10.2025 до Харківського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про встановлення судового контролю, в якій останній просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/20259/21.
В обґрунтування заяви зазначив, що відповідач не здійснює виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії одним платежем. Натомість, при виплаті пенсії з 01.04.2019 року по 30.09.2021 року відповідач застосував обмеження максимального розміру пенсії, що відповідно суперечить судовому рішенню по справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 заяву позивача про встановлення судового контролю по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом тридцяти днів з дня отримання даної ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 року по справі № 520/20259/21.
24.12.2025 відповідачем, надано звіт про виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі №520/20259/21.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 затверджено звіт по справі 520/20259/21.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду від 02.04.2026, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку, просить її скасувати, відмовити у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області від 22.12.2025 про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/20259/21 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області у строк, встановлений судом, подати звіт до суду першої інстанції про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 по справі № 520/20259/21 в частині здійснення виплати недоотриманих сум пенсії одним платежем.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи ухвалу про затвердження звіту, суд першої інстанції виходив виключно з факту подання посадовими особами звіту про виконання судового рішення, без жодного аналізу доказів на підтвердження виконання рішення суду. 
Просить звернути увагу, що за період з 01.04.2019 по 31.08.2022 нараховано різницю в пенсії у розмірі 236795,32 грн., та внесено до Реєстру судових рішень. Суму доплати в розмірі 187,35 грн. включено до виплатної відомості жовтня поточного року та доплату в розмірі 187,35 грн. включено до виплатної відомості листопада поточного року та профінансовано.
Позивач наголошує, що здійснені відповідачем виплати в жовтні та листопаді 2025 року в сумі 374,7 грн. = 187,35 грн. + 187,35 грн., є неналежним виконанням рішення суду. Наведене свідчить про те, що відповідач виконав судове рішення не в повному обсязі, не у той спосіб та порядок, як це вирішено судом, в частині здійснення виплати недоотриманих сум пенсії одним платежем.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) не подало відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, а також, відсутність клопотань від сторін справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частин 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Згідно частин 1, 2 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 520/20259/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром, здійснивши виплату недоотриманих сум пенсії одним платежем.
Як зазначає відповідач у звіті про виконання рішення по справі №520/20259/21 в травні 2019 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/1170/19 від 24.04.2019 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 з урахуванням виплачених сум. Після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав: з 01.01.2018 – 11188,80 грн. З 01.06.2019 – 11188,80 грн. З 01.07.2019 – 12584,00 грн. За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.01.2018 по 31.05.2019 у розмірі 39144,08 грн. Сума доплати різниці в пенсії, яку нараховано на виконання зазначеного рішення суду виплачена, тому в розрахунках по наступних рішеннях суду вона обліковується в колонці фактично виплачено. В вересні 2021 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/729/21 від 15.03.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки №ФХ-118312 від 29.10.2020 наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав: З 01.04.2019 – 14970,00 грн. З 01.07.2019 – 15640,00 грн. З 01.12.2019 – 16380,00 грн. З 01.07.2020 – 17120,00 грн. З 01.12.2020 – 17690,00 грн. З 01.07.2021 – 18540,00 грн. За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 у розмірі 162970,40 грн. Сума доплати різниці в пенсії, яку нараховано на виконання зазначеного рішення суду, виплачуватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. В серпні 2022 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/20260/21 від 24.11.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення. Після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 склав: З 01.04.2019 – 14970,00 грн. З 01.07.2019 – 15640,00 грн. З 01.12.2019 – 16380,00 грн. З 01.07.2020 – 17120,00 грн. З 01.12.2020 – 17690,00 грн. З 01.07.2021 – 18540,00 грн. З 01.12.2021 – 19340,00 грн. З 01.07.2022 – 20270,00 грн. В серпні 2022 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/20259/21 від 13.12.2021, яке набрало законної сили 13.01.2022, головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження її максимальним розміром проведено перерахунок пенсії. Після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 складає: З 01.04.2019 – 23234,52 грн. З 01.09.2019 – 23234,52 грн. За період з 01.04.2019 по 31.08.2022 нараховано різницю в пенсії у розмірі 236795,32 грн., та внесено до Реєстру судових рішень.
Як вказує позивач, що здійснені відповідачем виплати в жовтні та листопаді 2025 року в сумі 374,7 грн. = 187,35 грн. + 187,35 грн., є неналежним виконанням рішення суду. Наведене свідчить про те, що відповідач виконав судове рішення не в повному обсязі, не у той спосіб та порядок, як це вирішено судом, в частині здійснення виплати недоотриманих сум пенсії одним платежем. Крім того, позивач звертає увагу на невідповідності між відомостями в розрахунку на доплату пенсії, що був здійснений відповідачем в серпні 2022 року на виконання рішення суду, та поясненнями, наданими у звіті.
Затверджуючи звіт відповідача, суд першої інстанції вважав, що до звіту було подано докази на підтвердження виконання рішення суду.
Разом з тим, суд першої інстанції не надав жодної оцінки наданим пенсійним органом доказам в підтвердження виконання судового рішення, не дослідив чи дійсно останні свідчать про виконання судового рішення в частині покладених на відповідача зобов`язань, не перевірив жодних доводів позивача щодо не проведення відповідачем відповідного перерахунку та виплати різниці в пенсії, а лише обмежився висновками щодо подання відповідачем доказів на підтвердження виконання рішення суду.
Таким чином, висновок суду щодо затвердження звіту є помилковим, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі в їх сукупності та перевірки їх доказами.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 382 КАС України та не повного встановлення обставин справи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що в розрізі приписів ст.382 КАС України саме суд першої інстанції наділений повноваженнями, які вказані в ч.1 згаданої статті щодо ухвалення рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.
Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальних повноважень зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області у новий строк подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 520/20259/21.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання щодо затвердження звіту, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду звіту про виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі №520/20259/21 від 24.12.2025.
Керуючись статтями 243, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 по справі № 520/20259/21 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області про виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 по справі №520/20259/21 від 24.12.2025. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	К.В. Мінаєва   І.М. Ральченко