ЄУН: 336/11716/25
Провадження №: 2/336/1062/2026 
Рішення
іменем України
09 червня 2026 року       м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю:  секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В.,
представника позивача Скаска В.О.- в режимі відеоконференції,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2026 року Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі – позивач, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 42 238 грн, а також судовий збір у розмірі 2422 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 31.08.2018 між Акціонерним товариством "АЛЬФА-БАНК" (далі Кредитодавець , АТ "АЛЬФА-БАНК") та ОСОБА_3 (далі - позичальник, відповідач) укладено Угоду № CCNG-630981691 (далі - Договір). Відповідно до умов договору Кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 200 000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 31.08.2021 та сплати проценти у розмірі 24%. Кредитодавець виконав свої зобов`язання, але відповідач не виконав свого обов`язку, припинивши повертати кредит в строки, передбачені Договором. 
Відповідно до протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "АЛЬФА-БАНК» змінено найменування останнього на Акціонерне товариство "СЕНС-БАНК".
17.05.2021 було укладено договір №2, відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФЛЕКСІС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №СCNG-630981691.
18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФЛЕКСІС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №СCNG-630981691.
18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №СCNG-630981691.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №СCNG-630981691 від 31.08.2018 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 42 238,00 грн, з яких:
- Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 33 312,80 грн.;
- Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3767,54 грн.;
- Заборгованість за пенею та/або штрафами - 3401,84 грн.;
- Інфляційні збитки - 1454,64 грн.;
- Нараховані 3% річних - 301,18 грн.
Ухвалою суду від 17.12.2025 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
13.02.2026 від представника відповідача адвоката Шахматова Ю.Ю. надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування своєї позиції відзиві зазначає, що додані до позову документи, не містять даних щодо укладення між АТ “Альфа-Банк” та Відповідачем кредитного договору №CCNG-630981691 від 31.08.2018. 
Окрім того, відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладений між Позивачем та ТОВ “Вердикт Капітал”. У преамбулі вказаного договору зазначено про те, що правовідносини за ним регулюються положеннями ст.ст. 6, 512-519, 627, 632, 656 Цивільного кодексу України, тобто вказаний договір за своєю правовою природою є цесією (відступлення права вимоги), а не договором факторингу. При цьому як зазначалось вище, 17.05.2021 року право вимоги за кредитним договором №CCNG-630981691 від 31.08.2018 року було відступлено АТ “Альфа-Банк” до ТОВ “ФК “Флексіс” за договором факторингу №2, а 18.05.2021 року ТОВ “ФК “Флексіс” відступило право вимоги до ТОВ “Вердикт Капітал” за договором факторингу №18-05/2021, тобто за своєю правовою природою вказані договори є договорами факторингу, а правовідносини за цими договорами регулюються положеннями глави 73 “Факторинг” Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 1083 Цивільного кодексу України: - якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Виходячи з цього, в силу положень ч. 2 ст. 1083 Цивільного кодексу України право грошової вимоги, що було відступлено за договорами факторингу №2 від 17.05.2021 року та №18-05/2021 від 18.05.2021 року - могло бути відступлено ТОВ “Вердикт Капітал” виключно у відповідності до положень глави 73 ЦК України, тобто у порядку факторингу, а не у порядку цесії (у відповідності до ст.ст. 6, 512-519, 627, 632, 656 ЦК України). Наведені обставини свідчать про те, що відступлення права вимоги за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року фактично не відбулось в силу положень ч. 2 ст. 1083 Цивільного кодексу України.
Крім того, в порушення умов пункту 5.4.5. договору факторингу №2 від 17.05.2021 року та договору факторингу №18-05/2021 від 18.05.2021 року, п. 5.5. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, а також положень ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України - Відповідач не отримував жодних повідомлень про відступлення права вимоги, а Позивачем відповідно не було надано до суду жодних доказів направлення таких повідомлень Відповідачу. Наведені обставини свідчать про те, що у Відповідача не виникло зобов`язань здійснення платежів за договорами факторингу №2 від 17.05.2021 року та №18- 05/2021 від 18.05.2021 року, та договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року. 
У відповіді на відзив позивача зазначає, що 31.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа -Банк» (далі – Банк) та ОСОБА_3 (далі – Позичальник) було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (CCNG 630981691) (далі – Договір). Саме під цим номером обліковується Угода з умовами якої погодився Позичальник, власноручно підписавши Оферту (Акцепт) на укладення зазначеної угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Абревіатура CCNG у номерах угод АТ «Альфа-Банку» є внутрішнім технічним префіксом банку для ідентифікації типу банківського продукту. CC розшифровується як Consumer Credit (споживчий кредит). NG вказує на конкретну лінійку кредитних продуктів, яка використовувалася для стандартизації договорів у системі Банку. На умовах Угоди, Позичальнику під його особисті потреби відкритий поточний рахунок з електронним платіжним засобом (розділ 1 Угоди). Розмір кредитної лінії - 200 000 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами -24%. З підписанням Оферти Відповідач беззаперечно підтвердила, що попередньо ознайомлена у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, Позичальником також власноручно підписані інші документи, що необхідні для встановлення кредитної лінії та обслуговування зазначеного рахунку Банком, а саме: Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» від 31.08.2018; Акцепт на укладення договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису та відбитку печатки при укладення Договору добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток від 31.08.2018; Договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів від 31.08.2018; Паспорт споживчого кредитування від 31.08.2018; Договір добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток №248.630981691.111 від 31.08.2018 року та Договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби для держателів платіжних карток №227.630981697.111 від 31.08.2018. Позивач звертає увагу, що Договори страхування містять номер 630981691 Угоди, до якої вони створені, тобто номер Угоди укладеної Банком з Відповідачем, та під номером якої облікуються вищезазначені умови. Згідно виписки та розрахунку заборгованості, вбачається, що умови Угоди Банком виконано в повному обсязі, а позичальник прийняв зазначені умови угоди шляхом активного використання кредитних коштів для власних потреб.
У запереченнях представник відповідача зазначає, що відступлення права вимоги за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року фактично не відбулось в силу положень ч. 2 ст. 1083 Цивільного кодексу України та правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 19 жовтня 2021 року у справі № 916/596/20 по постанові від 13.03.2018 у справі № 904/6226/17. Окрім того, позивач зазначає, що виписка по рахунку за кредитної картою World Debit Mastercard за період з 31.08.2018 року по 04.03.2024 року (не є первинним документом та не може бути належним та допустимим доказом, зокрема через те, що виписка на могла бути видана АТ «СЕНС БАНК», оскільки останній та той час не був стороною кредитного договору, право вимоги за яким було вже передано іншим юридичним особам, а зміст виписки не відповідає вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, що затверджене постановою Правління НБУ від 04.07.2018 року № 75. Посилається представник відповідача і на безпідставність нарахування комісій, розмір яких не обумовлений сторонами кредитного договору. Також у запереченнях представник відповідача вказує на неспівмірність розміру витрати позивача на правничу допомогу.
В судовому засіданні 01.06.2026 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, представник відповідача заперечував проти задоволення позову, з підстав, викладених у письмових заявах по суті справи. Ухвалення та проголошення рішення на підставі абз. 2 ч. 1ст. 244 ЦПК України відкладено до 05.06.2026. У зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні, ухвалення та проголошення рішення відкладено до 09.06.2026.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
31.08.2018 між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», укладеного між ОСОБА_3 та Банком. Мета Кредиту – для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії – у розмірі 200 000 грн. Тип процентної ставки – фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (а.с. 23-25).
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена реальна процентна ставка – 26% річних.
Позичальник підтвердив, що отримав від АТ «Альфа-Банк» акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії , про що свідчить його підпис в оферті.
Тобто, таким чином АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір.
Також АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4 уклали Договір добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток №248.630981691.111 від 31.08.2018 року та Договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби для держателів платіжних карток №227.630981697.111 від 31.08.2018. Позивач звертає увагу, що Договори страхування містять номер 630981691, що відповідає номеру кредитного договору, зазначеного у позові – № CCNG-630981691.
Випискою по рахунку за період з 31.08.2018 року по 04.03.2024 року підтверджується встановлення 31.08.2018 кредитного ліміту в розмірі 10 100 грн. З 01.09.2018 відповідач користується кредитною карткою, періодично сплачуючи заборгованість за кредитом.
Витрати (зняття коштів з рахунку відповідачем) відображені у згаданій виписці по рахунку та розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 37).
Так відповідач до 29.11.2019 зняла кошти з кредитного рахунку на суму 20 564,64 гривень, внесено коштів у період з 30.09.2018 по 30.03.2020 на суму 15 345 гривень:
Початок періоду	Кінець періоду	знято коштів з рахунку 	внесено кошти на рахунок	
31.08.2018	29.09.2018	7 887,86	0,00	
30.09.2018	30.10.2018	2 108,75	450,00	
31.10.2018	29.11.2018	525,88	1 000,00	
30.11.2018	30.12.2018	0,00	1 000,00	
31.12.2018	30.01.2019	0,00	1 000,00	
31.01.2019	27.02.2019	910,85	100,00	
28.02.2019	30.03.2019	0,00	0,00	
31.03.2019	29.04.2019	0,00	1 000,00	
30.04.2019	30.05.2019	3 773,76	1 600,00	
31.05.2019	29.06.2019	200,00	0,00	
30.06.2019	30.07.2019	0,00	2 000,00	
31.07.2019	30.08.2019	2 846,16	800,00	
31.08.2019	29.09.2019	991,05	0,00	
30.09.2019	30.10.2019	336,83	1 750,00	
31.10.2019	29.11.2019	983,50	1 145,00	
30.11.2019	30.12.2019	0,00	1 200,00	
31.12.2019	30.01.2020	0,00	1 100,00	
31.01.2020	28.02.2020	0,00 	0,00	
29.02.2020	30.03.2020	0,00 	1 200,00	
	всього:	20 564,64	15 345,00	

В розрахунку заборгованості за кредитом позивач вносить до тіла кредиту певні суми, не даючи пояснення що то суми (стовпчик 24), а також нараховує комісію РКО; відсотки за користуванням кредитом; овердрафт тощо.
Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором від 31.08.2018 станом на 17.05.2021 становить 36 714,64 грн.
Враховуючи, вищевказані докази та пояснення учасників в судовому засіданні, суд доходить висновку, що вказаний у позові кредитний договір № CCNG-630981691 від 31.08.2018 є тим самим договором, що укладений шляхом акцептування банком оферти від 31.08.2018.
Надалі відповідно до протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "АЛЬФА-БАНК» змінено найменування останнього на Акціонерне товариство "СЕНС-БАНК".
Відповідачка також змінила прізвище на ОСОБА_5 , уклавши 11.03.2023 шлюб.
17.05.2021 було укладено договір №2, відповідно до якого АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФЛЕКСІС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників
18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФЛЕКСІС" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників
18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників..
Долучені до позову реєстри боржників свідчать про перехід права вимоги у тому числі за кредитним договором №СCNG-630981691.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений лише в тому разі, якщо таку заборону встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦКУ)
При цьому за положеннями 516 ЦПК України згода боржника на заміну кредитора не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Водночас відповідно ч. 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
ТАким чином, у ЦК України як вбачається зі змісту статей 512, 1077, цього Кодексу проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.
З аналізу статей 512-518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.
Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 ЦК України).
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За змістом пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.
При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі № 761/20611/17.
Зміст долучених до позову договорів свідчить, що вони по суті є договорами про відступлення права вимоги (цесії), а тому посилання представника відповідача на недотримання вимог ч. 2 ст. 1083 ЦК України (яка встановлює якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави) суд відхиляє як безпідставні. 
За наведеного право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. Як випливає із згаданих вище положень ст. 514-516 ЦК України, необізнаність відповідачки про перехід права вимоги не знімає з неї обов`язку погашення заборгованості, вона лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи доводи сторони відповідача, яка заперечували існування заборгованості, зазначали про безпідставність нарахування комісій за послуги, що не обумовлені сторонами договору, судом перевірено правильність розрахунків заборгованості.
Так, позивач не надав Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», додатки до Договору, Тарифи, про які зазначено в оферті.
А отже, позивачем не доведено, не тільки те, що відповідачка в оферті мала на увазі самі ті умови, тарифи та правила, які містяться в Договорі банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та додатках до нього і погодилася із ними, а й взагалі – саме існування такого Договору.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Тому суд, вирішуючи справу, виходить із того, що відповідач дійсно користувалася кредитною лінією, за користування якої має сплачувати 24 % річних як зазначено в оферті.
Розрахунок заборгованості виходить таким: 20 654,64 (всього знято відповідачем) – 15 345,00 грн (погашеної заборгованості) + 3401,84 грн (відсотки, стовпчик 22 розрахунку) = 8711,48 грн.
Окрім того, позивач розраховує інфляційній втрати та 3% річних за період з 18.05.2021 по 23.02.2022 із суми основної заборгованості (а.с. 38, 39).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із розміру основної заборгованості за кредитом 5309,64 грн, за період з 18.05.2021 по 23.02.2022 3 відсотка річних складатимуть 48,00 грн, а сума інфляційних втрат – 246,36 грн.
Отже, позивач набув право вимоги у розмірі: 5309,64 грн– заборгованість за тілом кредиту, 3401,84 грн – заборгованість за відсотками, 48 грн. – 3 відсотка річних, 246,36 – сума інфляційних втрат, а всього у сумі 9005,84 гривень, які підлягають стягненню з відповідача,
Щодо стягнення судових витрати та витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ (ч.4 ст.137 ЦПК України).
Представником відповідача було долучено до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; прайс-лист АО «Лігал Асістанс», заявка на надання юридичної допомоги №3075 від 01.10.2025, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 на суму 16 000 гривень (а.с. 18-22).
Вказані витрати є не співмірними із складністю справи, яка є типовою, та обсягом наданих адвокатським об`єднанням послуг, на що покликався представник відповідача, а тому такі витрати мають бути зменшені до 5000 грн.
З урахуванням того, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідними стягнути судовий збір у розмірі 516,50 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 1066,08 грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 76, 80, 81, 89, 141, 264, 273, 279,354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором від 31.08.2018 у сумі 9005,84 гривень.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 516,50 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 1066,08 гривень.
Відомості про учасників справи:
Позивач – ТОВ «Коллект Центр», яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306; ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя      Є.С. Боєв  09.06.26