Справа № 201/15010/25
Провадження № 2-о/201/55/2026

РІШЕННЯ
Іменем України 
05 червня 2026 року м. Дніпро 

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Наумової О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа – Відділ № 2 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області) про встановлення особи,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст заяви

ОСОБА_1 народилася, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Джанкой Автономної Республіки Крим. Заявниця народилася та безперервно проживала на території АР Крим, яка з 20 лютого 2014 року визнана тимчасово окупованою територією України. Через окупацію півострова після досягнення 16-річного віку (у 2016 році) була позбавлена можливості своєчасно отримати паспорт громадянина України вперше. В умовах примусової паспортизації на окупованій території отримала документ окупаційної влади, який під час перетину гуманітарного коридору «Колотилівка — Покровка» восени 2023 року був вилучений співробітниками українських спецслужб на підконтрольній території України. 
На її звернення територіальний підрозділ ДМС України (Відділ № 2 у м. Дніпрі) відмовив у проведенні процедури встановлення особи та оформленні паспорта громадянина України через відсутність відомостей про заявницю та її померлу матір у ЄІАС УМП ДМС України та реєстрацію народження в порядку ч. 1 ст. 135 СК України (без батька). 
На підтвердження цивільного стану надала свідоцтво про народження (серія НОМЕР_1 від 31 серпня 2000 року), видане відділом РАГС Джанкойського міськвиконкому АР Крим України, що підтверджує факт народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та державну реєстрацію актового запису № 237 від 31 липня 2000 року. Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (від 05.09.2025) підтверджує наявність актового запису про народження Заявниці у державному реєстрі України (внесено 16.01.2013). Відомостями про РНОКПП (запис від 15 лютого 2023 року у Реєстрі) підтверджено проведення звірки з Державною податковою службою України та присвоєння індивідуальних податкових номерів Заявниці (3670803883) та її матері (2814803480). 
Також заявниця надала копію паспорта НОМЕР_2 , виданого 10 вересня 2014 року з фотографією заявниці, що підтверджує її особу на етапі перебування в окупації. Свідоцтво про смерть матері ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 від 19 серпня 2021 року, видане Джанкойським районним відділом ЗАГС окупаційної влади, підтверджує факт смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 , атестат про середню загальну освіту № НОМЕР_4 (від 06 липня 2018 року), виданий так званим муніципальним закладом «Середня школа №1 імені О.О. Драгомірової» м. Джанкой, підтверджує факт навчання Заявниці у школі з 2007 по 2018 рік, а також фото і відео, які підтверджують її життєвий шлях в АРК.

Предмет заяви

Встановити особу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви учасників процесу по суті справи.

Від представника заінтересованої особи 23.01.2026 надійшли пояснення, у яких уповноважена особа Відділу № 2 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства (а.с. 64 – 69).

Рух справи.

Ухвалою судді від 01.12.2025 відкрито провадження у справі (а.с. 51).
Ухвалою суду від 13.02.2026 витребувані докази (а.с. 79).
Заявниця та її представник – адвокат Голобородько Д.І. в судових засіданнях вимоги заяви підтримали і просили їх задовольнити. 28.05.2026 представник надав заяву, якою вимоги заяви підтримав і просили їх задовольнити, просив справу слухати без заявниці та без його участі.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 31 серпня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Джанкойського міськвиконкому Автономної Республіки Крим, місцем народження є місто Джанкой Автономної Республіки Крим. Зроблено відповідний запис 31.07.2000 року за № 237 у книзі записів актів громадянського стану про народження (а.с. 15). 
Мати заявниці - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася в місті Джанкой в Автономній Республіці Крим, Україна. Документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Джанкойським МРВ ГУ МВР України в АР Крим 28 травня 2005 року. Зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 від 02.06.2011 року (а.с. 16-18). 
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 19.08.2021 року так званим Джанкойським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту РАГС Міністерства рф (а.с. 29).
Заявниця у 2003 – 2007 роках відвідувала заклад дошкільної освіти № 6 «Гніздечко» за адресою: м. Джанкой, вулиця Кримських Партизан, будинок 73.
З 2007 по 2018 рік заявниця навчалась в Джанкойській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 Джанкойської міської ради АР Крим за адресою: м. Джанкой, вул. Інтернаціональна, 22. Так званим муніципальним загальноосвітнім закладом міста Джанкой Республіки Крим «Середня школа №1 імені О.О. Драгомірово, їй виданий атестат про середню загальну освіту 06 липня 2018 року за № НОМЕР_4 (а.с 30).
Заявниця отримувала паспорт рф у місті Джанкой АР Крим 10.09.2014 року № НОМЕР_6 , який містить її фотозображення (а.с. 18).
Як вказує заявниця 27-28 вересня 2023 року вона перетнула кордон України через пункт пропуску Колотиловка (рф) до населеного пункту Покровка Сумської області (Колотиловка-Покровка). Під час проходження фільтрації мала при собі свідоцтво про народження та паспорт рф, який під час так званої «фільтрації» вилучено працівниками прикордонної служби рф.
Заявниця звернулась до Відділу № 2 у м. Дніпрі ДМС У Дніпропетровській області із заявою про встановлення особи та оформлення паспорта громадянина України.
Листом Відділу № 2 у м. Дніпрі ДМС У Дніпропетровській області Відповідно до 22.10.2025 їй відмовлено, оскільки у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , державна реєстрація народження проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України - запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянствам матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З наданих документів тотожність її особи не була встановлена, оскільки з перевірки проведеної по облікам Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України відомості про заявницю та її мати - не значаться (а.с.24).
Втім, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованим 05 вересня 2025 року підтверджується реєстрація актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис зареєстровано в Реєстрі 16 січня 2013 року. Матір ’ю вказано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, записом № 1 від 15 лютого 2023 року реєстратором через звірку з ДПС у графі «відомості про дитину: РНОКПП» вказано НОМЕР_7 , а у графі «відомості про матір: РНОКПП» вказано НОМЕР_8 (а.с. 25 – 26). 
На підтвердження того, що заявниця навчалась у Джанкойській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 Джанкойської міської ради АР Крим за адресою м. Джанкой, вулиця Інтернаціональна, 22, надала фотографії та відео, які були оглянуті у судовому засіданні, на яких було за зовнішніми ознаками ідентифіковано особу заявниці (а.с. 1, 31 – 45)
Так, заявниця надала відео № 1, пояснення щодо них під час розгляду справи про те, що проведено захід під назвою «Смотр-конкурс среди команд школ города «Живи и работай в Крыму»» у м. Джанкой, 2013 рік. Часовий орієнтир: 31:55 - оголошення і виступ школи, де Заявниця одна з учасниць колективу школи; 53:11 - нагородження. Відео № 2 демонструє проведення конкурсу «Ее величество экология» м. Джанкой, 2013 рік. Часовий орієнтир: 3:25 - на відео заявниця разом з однокласниками проголошує слова свого виступу. Відео № 3 - 2 етап Республіканського конкурсу під назвою «І оживе добра слава» в номінації «Світе тихий, краю милий»., яке проводилось у м. Джанкой у 2014 році. Часовий орієнтир: 38:51 - заявниця - остання з правої сторони з жовтою квіткою на голові справа (у додатку № 14 фото 1, додатку № 15 фото № 2 , додатку № 16 фото № 3 - містяться фото, які підтверджують її присутність на даному заході); 1:28:00 - нагородження. 
На підтвердження факту відвідування підготовчої групи «Казка» з Дитячого садочку ЗДО №6 «Гніздечко» надала групове фото з випускного альбому від 2007 року. Фото заявниці розташоване знизу у другому рядку, четверте (а.с. 34). 
Також надала фото з вищезазначеного альбому разом з фотозображеннями працівників освітнього закладу (а.с. 35).
На підтвердження відвідування Джанкойської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Джанкойської міської ради АР Крим надана фото з випускного альбому за 4-А клас (а.с. 36), де фото заявниці розташоване знизу у другому рядку, першим. В альбомі містяться індивідуальне фото заявниці (а.с. 37).
Надала фото з випускного альбому за 9-А клас, випуску 2016 року (а.с. 38 ), де фото Ззявниці розташоване знизу у другому рядку, першим. З цього ж альбому наявне її індивідуальне фото (а.с. 39) та групові фото заявниці разом з однокласниками (а.с. 40).
Також надала свої особисті та спільні фото з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 41 – 45).
ОСОБА_1 особисто в судовому засіданні надала такі пояснення. Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Джанкой Автономної Республіки Крим. Її матір`ю є ОСОБА_2 , а батьком — ОСОБА_3 . Батько записаний у свідоцтві про народження за прізвищем матері (« ОСОБА_4 ») відповідно до її слів (у порядку ч. 1 ст. 135 СК України). Наразі заявниця має вищу освіту (диплом бакалавра), закінчила філологічний факультет за спеціальністю «Філологія» у 2023 року в університеті імені Володимира Вернадського у місті Сімферополі. Не заміжня, дітей не має, офіційно тимчасово не працює. Заявниця з народження проживала у АДРЕСА_2 . Також у період з 2011 по 2015 роки проживала разом із матір`ю та вітчимом за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Проживала спільно з матір`ю, вітчимом та дідусем і бабусею по материнській лінії ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які наразі продовжують мешкати в м. Джанкой). Офіційно батьки у шлюбі ніколи не перебували. З батьком, ОСОБА_3 (який є громадянином Азербайджану і проживає в м. Баку), спільно мешкала приблизно до свого трирічного віку (до 2003 року), після чого особисто його не бачила, проте наразі вони підтримують телефонний зв`язок. Має молодшого брата по матері — ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком якого є ОСОБА_8 (з яким матір проживала з 2011 по 2015 роки). Мати заявниці померла влітку 2021 року у м. Джанкой, про що є свідоцтво, видане окупаційною владою.
У період орієнтовно з 2004 по 2006 роки вона відвідувала підготовчу групу «Сказка» («Казка») дитячого дошкільного закладу № 6 «Гніздечко» в м. Джанкой. З 2007 по 2016 рік навчалася у Джанкойській середній загальноосвітній школі I-III ступенів № 1.
У 2023 році після закінчення університету заявниця прийняла рішення виїхати на підконтрольну Україні територію, оскільки категорично не підтримувала збройну агресію РФ. Наприкінці вересня (27–28 вересня 2023 року) вона самостійно перетнула кордон через діючий на той час гуманітарний коридор «Колотилівка — Покровка». Під час перетину кордону проходила процедуру фільтрації та анкетування (ймовірно, Службою безпеки України або Державною прикордонною службою України). Її було детально опитано, сфотографовано, внесено її свідчення та дані щодо дислокації ворожих позицій в Криму до відповідних опитувальних листів. Наприкінці фільтрації оригінал її примусово отриманого «паспорта громадянина РФ» (який був єдиним документом із фотокарткою) було вилучено співробітниками українських спецслужб/прикордонників. Волонтери допомогли їй дістатися міста Дніпра. Паспорт громадянина України вперше їй ніколи раніше не оформлювався.
Вона двічі зверталася до підрозділу Державної міграційної служби у м. Дніпрі для оформлення паспорта, проте через тривалі складнощі та відсутність чітких роз`яснень лише після залучення професійної юридичної допомоги отримала офіційну відмову із роз`ясненням права встановити особу в судовому порядку. З приводу копії вилученого паспорта РФ пояснила, що копію було випадково знайдено на старому телефоні в архівах, первинного цифрового носія чи хмари при собі в засіданні не має.
У судовому засіданні допитано свідка - двоюрідного брата батька заявниці ОСОБА_9 , який наразі перебуває в Німеччині. Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України та склавши присягу свідка, свідок суду показав, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою його двоюрідного брата — ОСОБА_10 . Свідок зазначив, що його двоюрідний брат ОСОБА_11 з початку 1996 року приїхав та проживав разом із ним та його родиною в смт Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, де сам свідок на той час працював, а ОСОБА_11 займався малим бізнесом. У цей період ОСОБА_11 познайомився з матір`ю заявниці — ОСОБА_12 . Спочатку вони проживали разом із родиною свідка, а згодом орендували окрему квартиру. Наприкінці 1999 року ОСОБА_11 виїхав на свою батьківщину, а ОСОБА_12 на той момент була вагітною. Вона ще деякий час перебувала в смт Новотроїцьке, після чого виїхала за місцем проживання своїх батьків до міста Джанкой Автономної Республіки Крим, де ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася заявниця ОСОБА_1 . Свідок підтвердив, що вони постійно підтримували зв`язок. Надалі, у 2006 році, ОСОБА_11 приїхав у гості до свідка на Херсонщину. Разом із ним приїхали мати ОСОБА_12 та малолітня заявниця ОСОБА_13 . Свідок особисто возив їх разом зі своїми синами на відпочинок до Біосферного заповідника «Асканія-Нова» в Херсонській області, де вони разом проводили час, після чого матір із дитиною повернулися до м. Джанкой. Остання особиста зустріч свідка із заявницею відбулася у 2015 році в місті Джанкой АР Крим. Тоді до м. Джанкой приїхав ОСОБА_11 , який зателефонував свідку, і свідок також прибув туди. Під час цієї зустрічі свідок спілкувався з батьком ОСОБА_14 (дідусем заявниці), самою ОСОБА_12 та заявницею ОСОБА_15 , яка на той час уже була дорослою дівчиною. Свідок побув там певний час, після чого повернувся додому, а ОСОБА_11 залишився в ОСОБА_16 . Після 2015 року свідок та заявниця постійно підтримували зв`язок у телефонному режимі, обмінювалися фотокартками (свідок надсилав фотографії своїх синів, а заявниця — свої фото). Щодо долі батьків заявниці свідок суду повідомив, що батько заявниці — ОСОБА_11 наразі проживає в Азербайджанській Республіці, у місті Баку. Мати заявниці — ОСОБА_2 вже померла. Стосовно баби та діда заявниці, свідок зазначив, що зв`язку з ними не підтримує, проте йому відомо, що заявниця жила в місті Джанкой.
На запит суду до Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України (СБУ), Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відомостей щодо в`їзду на територію України у період з 20.09.2023 і до цього часу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надано.

2. Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

У судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Мойсеєнко Є.О. вимоги заяви підтримали, просили задовольнити. Клопотання про допит свідка ОСОБА_17 заявник і його представник не підтримали, просили його не розглядати.
Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Вирішуючи питання про встановлення юридичних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.
За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.
Згідно вимог п. 1 вказаної Постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».
Згідно з підпунктом а) п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).
П. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;
Згідно з п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Відповідно до п. 38-40 Порядку № 302 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.
У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (п. 43 Порядку № 302).
Зокрема, згідно з п. 43 Порядку № 302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
Таким чином, згідно з вимогами вказаного вище законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.10.2022 в справі № 511/409/20, від 02.09.2020 у справі № 366/474/19, від 16.11.2022 у справі № 755/16248/18.
Під час судового засідання судом за участю представників сторін (заявниці, її адвоката та представника ДМС) здійснено ідентифікацію заявниці (встановлення її особи) на підставі наявних письмових документів (витягу з державного реєстру РАЦС), шляхом надання особистих пояснень, допиту свідка, дослідження фотографій і відео. За результатами візуального порівняння зовнішності присутньої в залі засідань заявниці із наданими ретроспективними фотоматеріалами різного віку, судом ідентифіковано заявницю на фотографіях, підтверджено тотожність обличчя.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022 року, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст.13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів.
23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 року № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 року та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 року та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 року та Протоколу від 28.03.1997 року. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 року та Протоколу від 28.03.1997 року зупинена з 27.12.2022 року.
При оцінці наданих заявником документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Також суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Заявниця ОСОБА_1 народилася в АР Крим у 2000 році та проживала там під час тимчасової окупації, документи окупаційної влади (свідоцтво про смерть матері від 2021 року, атестат про повну загальну середню освіту від 2018 року, копія паспорта РФ від 2014 року) приймаються судом як письмові докази фактичних обставин, а не як легітимні акти держави-агресора. Суд оцінює ці документи в сукупності з українськими документами (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 05.09.2025 із присвоєними РНОКПП заявниці та її матері), показаннями свідка, фото/відео та іншими доказами. 
Враховуючи установлені обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення особи.

Щодо судових витрат

Враховуючи вимоги ч. 7 ст. 294 ЦПК України, понесені заявником судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести за рахунок заявника.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 89, 187, 211, 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 353-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа – Відділ № 2 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області) про встановлення особи - задовольнити.

Встановити особу заявниці  ОСОБА_1 , як громадянки України, яка народилася  ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки міста Джанкой Автономної Республіки Крим.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з дня його проголошення. 
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 05 червня 2026 року.

Суддя      О.С. Наумова