Справа № 128/39/26 

ВИРОК
Іменем України

12 червня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
секретар ОСОБА_2 
за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 12025020050000416, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Розтоки, Косівського району, Івано-Франківської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 спільно проживає зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 . 
Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. З Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яким визначено коло суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного закону, серед інших є і колишнє подружжя. 
Під час спільного з потерпілою ОСОБА_5 проживання ОСОБА_4 умисно та систематично вчиняв психологічне та економічне насильство стосовно останньої, що призвело до психологічних її страждань та погіршення якості її життя. 
Так, 08.11.2024 близько 18:00 год. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 . 
Також, 11.11.2024 близько 17:00 год. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 .
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2024 по справі № 128/5002/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактами вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 , що мали місце 08.11.2024 та 11.11.2024.
В подальшому, 30.06.2025 близько 15:00 год. ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та наніс удар правою рукою по голові ОСОБА_5 , що не спричинило тілесних ушкоджень, однак завдало фізичного болю, чим вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. 
Реагуючи на протиправну поведінку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зателефонувала на спец лінію «102», до якої повідомила про факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи встановлено, що ситуації грубої та зухвалої поведінки колишнього чоловіка ОСОБА_4 є психотравмувальною для ОСОБА_5 . ОСОБА_5 має негативні емоційні переживання, а саме: тривожні очікування чергових скандалів, почуття безвиході та безсилля, почуття образи та приниження гідності, погіршення сну, погіршення настрою, які мають виражений характер, порушують звичне соціальне та погіршують якість поточного життя. 
Таким чином, у період часу з 27.02.2016 по 30.06.2025, ОСОБА_4 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_5 діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, та вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з метою погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 систематично, на протязі тривалого часу вчиняє домашнє насильство відносно останньої, які виражаються у психологічному насильстві: словесні образи та нецензурні висловлювання, приниження людської честі та гідності, погрози в бік потерпілої, в результаті чого, ОСОБА_4 завдає систематичні психологічні страждання, та дана сімейна ситуація для потерпілої має психотравмувальний характер, супроводжується періодично виникаючими емоційними переживаннями негативного спектру: тривоги, страху, приниження, сорому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за умов та при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що раніше він дійсно ображав свою колишню дружину, на що вона викликала працівників поліції, та все вірно зазначено в обвинувальному акті, але вчиняти такі дії він з того часу припинив. На даний час вони із потерпілою проживають далі за однією адресою, оскільки проживати за різними адресами немає можливості, за місцем його реєстрації проживає їх спільна донька з сім`єю та маленькими дітьми. Вони з потерпілою живуть в різних кімнатах та намагаються не спілкуватися взагалі, щоб не виникало сварок та конфліктів. Він зробив для себе належні висновки та протиправної поведінки в майбутньому не допускатиме, не заперечує проти призначення йому покарання, запропонованого прокурором, так як вважає, що заслужив. 
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів стосовно особи обвинуваченого, судових витрат та речових доказів, в разі їх наявності. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до фізичних, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, проживає з колишньою дружиною, є пенсіонером за віком, скарг та зауважень від сусідів та жителів села до сільської ради за місцем його проживання та реєстрації не надходило, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Згідно досудової доповіді органу пробації, обвинувачений ОСОБА_4 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, отримані дані вказують на можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства за умови здійснення уповноваженим органом з питань пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідних для попередження повторного правопорушення. У випадку призначення судом покарання у виді пробаційного нагляду, орган пробації вважає необхідним покладення на ОСОБА_4 додаткового обов`язку, відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 59-1 КК України, а саме, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою "Подолання домашнього насильства".
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття, що також було встановлено під час досудового розслідування. 
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, оскільки зазначена в обвинувальному акті обставина, а саме, вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, не може враховуватитсь як обтяжуюча покарання обставина, так як ця ж обставина передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, за якою ОСОБА_4 обвинувачується в даному кримінальному провадженні, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію. 
Так, Верховний Суд послідовно дотримується заборони на врахування двічі однієї й тієї ж обставини, тобто якщо певна обставина є кваліфікуючою ознакою злочину (впливає на його тяжкість та статтю/частину КК України), суд не може повторно врахувати її як обставину, що обтяжує покарання, що також передбачено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та потерпілої щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції статті обвинувачення, з покладенням обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 59-1 КК України та обов`язку, передбаченого п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, враховуючи досудову доповідь органу пробації. 
Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. 
На переконання суду, призначене обвинуваченому покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
В зв`язку з вищевикладеними обставинами та зобов`язанням ОСОБА_4 пройти заходи, передбачені пробаційною програмою, на підставі досудової доповіді щодо обвинуваченого, суд не вважає необхідним застосовувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 99-1 КК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Питання щодо судових витрат та речових доказів судом не вирішується, оскільки витрати на залучення експертів та речові докази у справі відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого ОСОБА_4  на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: