УХВАЛА

02 липня 2026 року
м. Київ

справа №200/4218/25
адміністративне провадження №К/990/27121/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Радишевської О. Р., перевіривши касаційну скаргу Самохвалова Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №200/4218/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «ДІЯ», Міністерства цифрової трансформації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скражник) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства цифрової трансформації України, Державного підприємства «ДІЯ», в якому, просила:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства цифрової трансформації України та державного підприємства «ДІЯ» щодо не забезпечення технічної можливості прийняття від ОСОБА_1 у паперовій формі заяви від 28 березня 2024 року про надання компенсації за знищену кватиру №13, розташовану у м. Маріуполь по АДРЕСА_1 через Центр надання адміністративних послуг на порталі «ДІЯ»;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства цифрової трансформації України та державного підприємства «ДІЯ» щодо не забезпечення технічної можливості прийняття від ОСОБА_1 у паперовій формі заяви від 28 березня 2024 року про надання компенсації за знищену кватиру №26, розташовану у АДРЕСА_2 через Центр надання адміністративних послуг на порталі «ДІЯ»;
- зобов`язати Міністерство цифрової трансформації України та державне підприємство «ДІЯ» забезпечити технічну можливість прийняття через Центр надання адміністративних послуг на порталі «ДІЯ» від ОСОБА_1 у паперовій формі заяв від 28 березня 2024 року про надання компенсації за знищену кватиру №13, розташовану у м. Маріуполь по АДРЕСА_1, та за знищену кватиру №26, розташовану у АДРЕСА_2.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року, відмовлено у задоволені позовних вимог.
11 червня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Самохвалова С. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №200/4218/25.
За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху, оскільки всупереч частині четвертій статті 330 КАС України до касаційної скарги не додано документу про сплату судового збору.
За приписами частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
У касаційній скарзі представник позивача просить звільнити позивача від сплати судового збору відповідно до пунктів 4 та 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах щодо спорів, пов`язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов`язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».
Пункт 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях передбачений статтею 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно статей 1 та 2 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», реабілітованими визнаються особи:
1) які до 24 серпня 1991 року були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання;
2) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів;
3) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення;
4) які до 24 серпня 1991 року були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину;
5) стосовно яких до 24 серпня 1991 року за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24 серпня 1991 року, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.
Доказів того, що позивач визнана реабілітованою відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» до суду не надано, відтак відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 4 частини 1 статті 5 «Про судовий збір».
Як вбачається із предмету спору позовна заява не є заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, а тому відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини 1 статті 5 «Про судовий збір»
Тож ураховуючи предмет спору в цій справі, судовий збір за звернення з касаційною скаргою належить сплачувати на загальних засадах.
Відтак, у задоволенні клопотання представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору слід відмовити.
При поданні касаційної скарги скаржником не долучено документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 1 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн.
Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 2422,40 грн (3028 грн х 0,4) х 200%.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Касаційна скарга представника позивача подана в електронній формі, тому розмір ставки судового збору з пониженням у цій справі становить - 1937,92 грн (2422, 40 грн * 0,8).
Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1937,92 грн.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; код ЄДРПОУ: 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030102; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); найменування додатку, збору, платежу: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу: «*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)», номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Враховуючи викладене, касаційна скарга має бути залишена без руху із встановленням скаржнику строку для виправлення вказаних недоліків шляхом подання до суду касаційної інстанції: документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Самохвалова Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №200/4218/25.
Касаційну скаргу Самохвалова Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі №200/4218/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «ДІЯ», Міністерства цифрової трансформації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач В. М. Соколов

Судді А. Г. Загороднюк

О. Р. Радишевська