Справа №592/21265/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Фоменко І. М.	
Номер провадження 33/816/199/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю захисників – адвокатів Скородєда С.І., Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Скородєда С.І. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 роки за те, що 10 грудня 2024 року близько 20 хв. 30 хв. в м. Суми по проспекту Перемоги, 11, керував транспортним засобом «Peugeot Boxer», без державного номерного знаку, та після дорожньо-транспортної пригоди за його участі, вжив алкогольні напої. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці пригоди за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510». Результат огляду позитивний – 0,83 проміле, тест № 323.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 є ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Також, 10 грудня 2024 року близько 20 год. 30 хв. в м. Суми по проспекту Перемоги, 11, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Peugeot Boxer», без державного номерного знаку, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, технічним станом транспортного засобу, не впорався із керуванням та допустив наїзд на паркан та газову трубу високого тиску.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 б ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Окрім цього, 10 грудня 2024 року близько 20 год. 30 хв. в м. Суми по проспекту Перемоги, 11, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Peugeot Boxer», без державного номерного знаку, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, технічним станом транспортного засобу, не впорався із керуванням та допустив наїзд на паркан та газову трубу високого тиску, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Скородєд С.І. подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить скасувати постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року відносно ОСОБА_1 , а провадження в адміністративній справи закрити за відсутності в діях останнього події та склад адміністративних правопорушень.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник Скородєд С.І. зазначає про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як останній в результаті неуважності, іншим особам ніякої шкоди не заподіяв, вказані дані у протоколі та в матеріалах справи відсутні.
Окрім цього, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідним є доведення як факту дорожньо-транспортної пригоди, так і того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, причетна до цієї події та вжила алкогольні напої, не дочекавшись проведення відносно нього медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Також відсутні будь-які докази того, що водій ОСОБА_1 умисно залишив місце події, оскільки розшукові заходи працівниками поліції щодо встановлення місцезнаходження останнього не проводилися.
Аналізуючи вище викладене, апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права при винесенні постанови в справі про адміністративні правопорушення, порушено принцип законності та верховенства права.
У свою чергу, захисник Шевченко Д.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання в якому просив долучити до матеріалів справи клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі до моменту звільнення з військової служби, таке ж клопотання було подано і самим захисником. Також, вказаний захисник просив, у разі визнання ОСОБА_1 , винуватим в інкримінованому йому діянні, застосувати до останнього адміністративне стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, з застосуванням, за аналогією закону, ст. 69 КК України. 
Також захисник Шевченко Д.С. у поданому ним клопотанні просив визнати процедуру огляду на встановлення стану сп`яніння такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, її результати – недійсними.
Також, захисник Шевченко Д.С. подав клопотання, в якому зазначив: огляд військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з істотним порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, а відтак додані до протоколу докази слід визнати недопустимим, оскільки отримані з порушенням встановленого законом порядку; відеозаписи, які наявні в матеріалах справи слід визнати недопустимим доказом, оскільки відео повинно відображати сам факт вчинення правопорушення, а не складання матеріалів справи; з огляду на матеріали справи не вбачається факт вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП нібито за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду, жодних доказів того, що ОСОБА_1 є водієм та керував транспортним засобом суду не надано. Окрім цього, у своєму клопотання захисник зазначив, що ОСОБА_1 не роз`яснено порядок застосування приладу Драгер, а також поліцейськими не було роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, до того ж відсутній факт відсторонення останнього від керування транспортним засобом.
Заслухавши захисників Скородєда С.І. та ОСОБА_2 , які апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 193649 від 11 грудня 2024 року, складений за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 7510», відповідно якого рівень алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 становить 0,83 % проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено згода ОСОБА_1 із результатом проходженням ним огляду на місці;
- поясненням ОСОБА_1 , який повідомив, що керував транспортним засобом по вул. Перемоги 11, м. Суми, відмовили гальма і допустив наїзд на паркан та газову трубу, після чого покинув автомобіль і очікував газмережу і ДСНС;
- схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих від 10 грудня 2024 року, із зазначенням розташування транспортного засобу;
- довідкою про надання інформації, відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 25 серпня 2023 року;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193674 від 11 грудня 2024 року складеного відносно ОСОБА_1 , за порушення ним вимог п. 2.10 а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №193662 від 11 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 , за порушення ним вимог п. 2.3 б ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП;
- долученим до протоколу відеозаписом. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Щодо тверджень апелянта про те, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як ОСОБА_1 в результаті неуважності, іншим особам ніякої шкоди не заподіяв, вказані дані у протоколі та в матеріалах справи відсутні. Апеляційний суд спростовує дане твердження, оскільки, ст. 124 КУпАП передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, в нашому випадку, матеріалами справи, зокрема схемою ДТП та фото до неї (а.с.36-40) підтверджується, що ОСОБА_1 здійснив наїзд на паркан та газову трубу, також пошкодив автомобіль, власником якого він не являється, тобто в його двях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП.
Що стосується притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідним є доведення як факту дорожньо-транспортної пригоди, так і того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, причетна до цієї події та вжила алкогольні напої, не дочекавшись проведення відносно нього медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Апеляційний суд відноситься критично, оскільки, із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, вбачається, що під час з`ясування обставин, ОСОБА_1 надав працівникам поліції пояснення про те, що після вже скоєння ДТП він вживав алкогольні напої. Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з огляду на приписи ч. 1 ст. 251 КУпАП, є самостійним джерелом доказів. Відтак, зміст пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в усній формі поліцейським на місці події, слугує вагомим підтвердженням тієї обставини, що останній вживав алкоголь після того, як скоїв ДТП. Таким чином, доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.130 КУпАП є безпідставними, так як спростовуються відомостями, що містять у матеріалах справи. Установивши, що саме після ДТП за участі ОСОБА_1 , останній до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь, про що він особисто та добровільно повідомив правоохоронцям під відеофіксацію, поліцейські цілком правомірно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, інкримінувавши йому порушення вимог п.2.10 є ПДР, та кваліфікувавши його дії за ч.4 ст. 130 КУпАП. 
Аналізуючи апеляційні доводи захисника щодо відсутності будь-яких доказів того, що водій ОСОБА_1 умисно залишив місце події, оскільки розшукові заходи працівниками поліції щодо встановлення місцезнаходження останнього не проводилися, апеляційний суд зазначає наступне. Санкцією ст. 122-4 КУпАП передбачено покарання за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; г) відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Наявними матеріалами справи підтверджено та не спростовано стороною захисту, що після настання ДТП водій ОСОБА_1 у порушенням вимог п. 2.10 а ПДР залишив місце події до приїзду працівників поліції. 
Щодо клопотання захисника ОСОБА_2 про зупинення провадження до звільнення останнього з військової служби, то апеляційний суд зазначає наступне. Так, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією. Відповідно до ст. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби. Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, наведені вище положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, при цьому, має адвокатів, які представляють його інтереси під час розгляду справи, що свідчить про те, що ОСОБА_1 належним чином забезпечив свій захист. З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що у даному випадку підстави для зупинення провадження у вказаній справі відсутні, і у задоволенні поданого захисником Шевченко Д.С. клопотання про зупинення провадження до звільнення ОСОБА_1 з військової служби, також, слід відмовити.
Що стосується доводів захисника про застосування у даному випадку аналогії права з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, то апеляційний суд зауважує, що такі доводи, у даному випадку, є безпідставними, з врахуванням наступного. Так, відповідно ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. У свою чергу, ЄСПЛ, дійсно, неодноразово звертав увагу на недосконалість законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, поширивши тим самим певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності. ЄСПЛ також за певних умов поширює стандарти Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30 січня 2015 року у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03). При цьому, виходячи із системного аналізу законів України, в тому числі і КУпАП, а також усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення питання накладення на особу адміністративного стягнення, гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не поширюються, оскільки прогалини у законодавстві України про адміністративні правопорушення у цій сфері немає, і про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання мова не йде, що у свою чергу не надає можливості застосувати аналогію закону, як просить захисник у поданій апеляційній скарзі. Крім того, апеляційний суд зауважує, що санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП чітко визначено, що на осіб, які дане правопорушення вчинили, накладається штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. За встановлених обставин винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення на останнього було вірно накладено суддею з врахуванням діючого законодавства, в межах санкції ч. 4 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, яке є безальтернативним.
Щодо доводів захисника про визнання процедури огляду на встановлення стану сп`яніння такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, її результати – недійсними. Апеляційний суд вказане вважає необґрунтованим, оскільки, вказаним відеозаписом, підтверджується те, що під час спілкування, працівники поліції запитали ОСОБА_1 про вживання спиртних напоїв та запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер погодився, за результатом проведення якого було отримано результат – 0,83 проміле, при допустимі нормі 0, 2 проміле. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що зазначене свідчить про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння і з`ясував, чи згоден останній з таким результатом, на що останній не заперечував та повідомив, що вживав алкоголь вже після скоєння ДТП. Апеляційний суд зауважує, що вважати процедуру огляду та результат недійсним, як просить у поданому клопотанні захисник, у апеляційного суду підстави відсутні, з огляду на те, що обставин, які б вказували на те, що складений він був з порушенням Порядку проведення огляду на стан сп`яніння, затвердженому Постановою Кабміну № 1354 від 22 листопада 2018 року, встановлено не було, як і не доведено наявність обставин, які б впливали на його об`єктивність. Стосовно встановленого результату ОСОБА_1 не заперечував взагалі. З врахуванням з`ясованих обставин та результатом газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», який становить - 0,83 проміле, працівниками поліції було складено протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП, від підпису якого ОСОБА_1 не відмовлявся, і щодо зазначених в ньому обставин, заперечень, також, не склав.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і огляд військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з істотним порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП. За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин. Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовцем ОСОБА_1 було скоєно ДТП 10 грудня 2024 року о 20 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_1 було вжито спиртні напої, тобто поза межами території будь-якої військової частини. У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що прохаючи визнати вказаний відеозапис недопустимим доказом, захисник не вказує, що саме свідчить про те, що здійснений він був з порушенням ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чи «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», порушення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чи «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» і не надає доказів на підтвердження того, що даний відеодоказ було спотворено, змонтовано чи сфальсифіковано, а тому підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.
При цьому, не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, на що вказує захисник, на обсяг його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не впливає і апеляційним судом не було встановлено обставин, які б вказували на те, що при спілкуванні з останнім, чи при складанні відносно нього адміністративного матеріалу, працівниками поліції не було дотримано Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Шевченка Д.С. про зупинення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 3 роки, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Скородєда С.І. на цю постанову, без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.