Провадження № 2/641/1052/2026 	Справа № 641/9333/25 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року 
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/9333/25
позивач: ТДВ "Страхова група "Оберіг"
відповідач: Опарій Стівен Вінсент
про відшкодування витрат в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:
ТДВ "Страхова група "Оберіг" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про уточнення підстав позову від 25.03.2026 року, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 25901,57 грн., інфляційні втрати, пеню, 3 відсотки річних та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.12.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю MERCEDES-BENZ GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та Chery Ti660, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-215424577.Позивач, на виконання полісу страхування №EP-215424577, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу Chery Ti660, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 51.803,13 грн. Під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №EP-215424577 Страхувальником було надано недостовірні відомості, а саме задекларовано місце проживання власника забезпеченого ТЗ у м. Чугуєві Харківської області. Проте, якби страхувальник на момент укладення договору страхування надав вірні та правдиві відомості щодо місця проживання власника ТЗ марки “MERCEDES-BENZ" д.н.з. НОМЕР_1 , коефіцієнт К2 був би значно вищим. У Полісі ж №EP-215424577 щодо транспортного засобу марки “MERCEDES-BENZ” д.н.з. НОМЕР_1 було фактично застосовано коригуючий коефіцієнт 1,6, який відповідає м. Чугуєву. Проте, зважаючи на те, що дійсним місцем реєстрації власника є м. Харків, мінімально допустимий розмір коефіцієнта мав становити 2,3. Таким чином, застосований коефіцієнт 1,6 є значно меншим за встановлений нормативно-правовими актами розмір для фактичного місця проживання власника у м. Харкові, що призвело до неправомірного заниження розміру страхового платежу шляхом надання викривленої інформації з очевидною метою здешевлення вартості договору страхування. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону № 1961-IV, вказаний факт є прямою підставою для виникнення у відповідальної за шкоду особи обов`язку компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню, 3% річних та інфляційні втрати з дня подання позову по дату ухвалення судового рішення.
03.04.2026 року представником позивача ОСОБА_2 через систему "Електронний суд" подано додаткові пояснення, в яких вона зазначає що відповідальність за точність і достовірність відомостей при укладенні договору несе саме страхувальник, а не страховик. Страховик діє на підставі тих даних, які надає клієнт.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 03.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 12.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності. Також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляд справи.
Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що 16 грудня 2023 року о 20 годині 25 хвилини ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MERCEDES-BENZ GLE 300D» державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , на перехресті вул. Молочна та м-н. Захисників України в м. Харкові, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу «Chery Tiggo» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання матеріальної шкоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, що підтверджується копією постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 року.
За фактом ДТП від 16.12.2023 року, складено протокол про адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .
Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП (16.12.2023 року) була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-215424577.
ОСОБА_4 є власником транспортного засобу Chery Tiggo р.н. НОМЕР_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 .
21.01.2024 року ОСОБА_4 звернулась до ТДВ "Страхова група "Оберіг" з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з настанням страхового випадку 16.12.2023 року.
Згідно звіту № 152655 про оцінку колісного транспортного засобу від 31.01.2024 року та висновку про вартість майна встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Chery Tiggo р.н. НОМЕР_6 складає 39873,20 грн.
Згідно страхових актів № 4729/1 від 14.02.2024 року та № 47239/2 від 19.03.2025 року встановлено, що сума страхового відшкодування складає 37803,13 грн. та 14000 грн.
Згідно квитанції № 8274 від 14.02.2024 року та квитанції № 8665 від 28.03.2025 року встановлено, що ОСОБА_4 виплатили страхове відшкодування в загальному розмірі 51803,13 грн.
Відповідно до полісу № EP-215424577для розрахунку страхового платежу за забезпечений транспортний засіб MERCEDES-BENZ GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 було застосовано коефіцієнт залежно від місця реєстрації (проживання) власника транспортного засобу (фізичної особи) (К2) в розмірі 1,6, що відповідає зазначеному місцю реєстрації (проживання) попереднього власника транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 300D, VIN-код НОМЕР_2 - Чугуїв Харківська області.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 встановлено що місцем реєстрації власника транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 300D, державний номер НОМЕР_1 , є м. Харків.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
При цьому за правилами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст.38-1 Закону № 1961-ГУ передбачено відповідальність за порушення умов страхування, зокрема, п. 38-1.1. у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Коригуючі коефіцієнти та порядок їх застосування затверджені Постановою Правління Національного банку України №108 від 30.05.2022 року “Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.
Таким чином судом встановлено, що під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № EP-215424577 страхувальником було задекларовано місце проживання власника забезпеченого ТЗ Mercedes-Benz GLE 300D, р.н. НОМЕР_8 у м. Чугуєві Харківської області, де встановлено коригуючий коефіцієнт у розмірі 1,6.
Проте зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 встановлено, що місцем реєстрації власника транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 300D, р.н. НОМЕР_8 , значиться м. Харків, де встановлено мінімально допустимий коригуючий коефіцієнт у розмірі 2.3.
Таким чином, застосований коефіцієнт 1,6 є значно меншим за встановлений нормативно-правовими актами розмір для фактичного місця проживання власника у м. Харкові, що призвело до неправомірного заниження розміру страхового платежу.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТДВ "Страхова група "Оберіг" 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що складає 25901,57 грн. (51803,13грн./50%).
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
В зв`язку з простроченням зобов`язання відповідачем, судом здійснено розрахунок інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
За період з 30.11.2025 року (дата звернення з позовною заявою) по 27.04.2026 року інфляційні втрати складають 943.57 грн., 3% річних складають 317,1 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги позивача про стягнення пені, то суд зазначає, що ст. 625 ЦК України стягнення пені не передбачено. Сторонами розмір пені за прострочення зобов`язання не погоджено. Позивачем розрахунок заборгованості за пенею не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення пені з відповідача на користь позивача.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При зверненні до суду з цим позовом ТДВ "Страхова група "Оберіг" сплачено 2422,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.11.2026 року.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТДВ "Страхова група "Оберіг" витрат на правничу допомогу у розмірі 7300 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025, укладений між ТДВ "Страхова група "Оберіг" та ФОП адвокатом Войціховським А.В.; акт прийому-передачі наданих послуг № 47239, підписаний сторонами 10.11.2025 року, згідно якого адвокат Войціховський А.В. надав ТДВ "Страхова група "Оберіг" наступні послуги: ознайомлення та аналіз документів страхової справи, загальною вартістю 1460 грн.; надання консультацій, загальною вартістю 730 грн.; складання позовної заяви, загальною вартістю 4380 грн.; підготовка додатків, загальною вартістю 730 грн.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд зазначає, що розмір пред`явлених ТДВ "Страхова група "Оберіг" до відшкодування витрат на надання йому правової допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, розмір частки задоволених позовних вимог, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 280-283ЦПК України, 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ТДВ "Страхова група "Оберіг" до Опарій Стівена Вінсента про відшкодування витрат в порядку регресу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ "Страхова група "Оберіг" суму відшкодування в порядку регресу у розмірі 27162,24 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2422,40 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., а всього 31584 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 64 коп.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем або третьою особою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ТДВ "Страхова група "Оберіг" (адреса місцезнаходження: вул. Васильківська, 14, м. Київ, код ЄДРПОУ 39433769).
Відповідач: Опарій Стівен Вінсент (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ).
Повне судове рішення складено 27.04.2026 року.

Суддя	  	С.  О.  Ященко