Справа № 288/315/26 
Провадження № 2-а/288/13/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року селище Попільня 
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді - Рудник М. І., 
за участю секретаря судових засідань – Колодяжної Н.В.,
представника позивача – Яковенка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення в якій вказує, що 23.02.2026 року він в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав копію постанови № 5/514 від 27.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою застосовано до нього, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 17 000 гривень.
Згідно оскаржуваної постанови позивачу, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням, на адресу місця проживання, було надіслано повістку про виклик у якій дату для прибуття до територіального центру комплектування встановлено 25.09.2025 року. Належним підтвердженням оповіщення про виклик до ТЦК та СП є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що підтверджується інформацією АТ «Укрпошта». Будучи належним чином оповіщеним про виклик, всупереч положенням абзацу 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», останній за вказаною повісткою не з`явився, причини неявки не повідомив. В своїх поясненнях до протоколу позивач зазначив, що повістку не отримував, повістка поштою не надсилалася. 
Постанову у справі про накладення адміністративного стягнення позивач вважає такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та є незаконною.
Позивач заперечує обставину як отримання повістки так і того, що йому було відомо про надіслання такої повістки. Позивача ні усно, ні письмово не повідомляли про необхідність з`явитися до ТЦК, не був проінформований ні за номером телефону ні шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа, не визнає обставини направлення йому засобами поштового зв`язку повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачу ставиться у провину його неприбуття в час та дату вказані в повістці, а саме 25.09.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою про причини повернення до рекомендованого повідомлення та відповідно до трекінгу Укрпошти про статус відстеження, в якому зазначено «одержувач відсутній за вказаною адресою 04.10.2025 року». Таким чином, навіть, якщо врахувати, що 04.10.2025 року особа і була повідомлена про необхідність з`явитися до ТЦК та СП 25.09.2025 року, то фізично вона не могла цього б зробити, так як вчасно не була про це повідомлена, і при цьому не може нести за це відповідальність. 
Таким чином в зв`язку із тим, що позивач не отримував жодної повістки із запрошенням до ТЦК та СП на відповідну дату та час, поштове відправлення не вручалося у спосіб визначений Порядком, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім цього варто також звернути увагу і на ту обставину, що у позивача не було умислу на ухилення від явки до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом, так як виявивши в застосунку «Резерв+» інформацію про порушення ним правил військового обліку, 22.10.2025 року прибув до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування вказаних обставин. В цей же день відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Вказане підтверджується записом в протоколі про адміністративне правопорушення. 
На підставі вищевикладеного, позивач просить скасувати постанову № 5/514 по справі про адміністративне правопорушення винесену 27 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою накладено на  ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень та закрити провадження у справі.
Ухвалою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 06 березня 2026 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомлення (викликом) сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, 23 квітня 2026 року надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги не визнає і просить відмовити в повному обсязі./а.с.60/
23 квітня 2026 року представник відповідача надала до суду відзив. /а.с.40-55/ 
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 27 жовтня 2025 року начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником  ОСОБА_2  було винесено постанову № 5/514. Згідно із вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 гривень./а.с.12-14, 53 на звороті-54/
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення № 5/514 від 22 жовтня 2025 року, позивачу засобами поштового зв`язку було надіслано повістку, у якій датою прибуття до ТЦК та СП встановлено 25 вересня 2025 року. В основу притягнення до відповідальності покладено той факт, що позивач був належним чином оповіщений, оскільки у поштовому повідомленні наявна відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, проте за викликом він не з`явився./а.с.18-19, 48/
Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Процедура оповіщення регулюється Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 (далі Порядок № 560).
Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Таким чином, згідно до п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.
Разом з тим, системний та логічний аналіз наведених норм права свідчить про те, що обов`язок особи з`явитися до ТЦК та СП виникає виключно за умови її належного оповіщення про такий виклик до дати, визначеної у повістці.
Згідно з копією повістки № 4862298 від 12 вересня 2025 року, позивачу належало з`явитися за викликом 25 вересня 2025 року о 09:00 годині./а.с.22, 50 на звороті/
Однак, згідно з роздруківкою трекінг-відстеження АТ «Укрпошта» за номером відправлення 1351400011002, поштове відправлення з повісткою прибуло до селища Корнинське 20 вересня 2025 року. При цьому, відмітка оператора поштового зв`язку «Повернення Відправнику (Одержувач відсутній за вказаною адресою)» проставлена лише 04 жовтня 2025 року./а.с.24,52/ 
Отже, юридичний факт оповіщення позивача (на підставі абзацу 3 пункту 41 Порядку № 560) відбувся 04 жовтня 2025 року, тобто після дати, на яку його було викликано (25.09.2025 року). Неможливо вимагати від особи прибути у минулому часі та покладати на неї відповідальність за неявку на дату, про яку вона юридично дізналася або вважається такою, що дізналася, після дня на який особа викликалася.
За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у вигляді умисного ухилення від явки за викликом до ТЦК та СП на 25 вересня 2025 року, оскільки належне повідомлення про такий виклик станом на дату явки матеріалами справи не підтверджено.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За положеннями статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 665,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача./а.с.25/
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 210-1, 245, 247, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову № 5/514 по справі про адміністративне правопорушення винесену 27 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою накладено на  ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за частиною третьою статті 210-1 КУпАП – закрити.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Попільнянського 
районного суду М.І. Рудник