ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 911/969/24
провадження № 12-38гс25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Банаська О. О. ,
суддів Білоконь О. В. , Булейко О. Л. , Гімона М. М. , Ємця А. А. , Кишакевича Л. Ю. , Короля В. В. , Кравченка С. І. , Кривенди О. В. , Мазура М. В. , Мартинюк Н. М. , Пількова К. М. , Погрібного С. О. , Стефанів Н. С. ,  Ступак О. В. , Тітова М. Ю. ,  Ткача І. В. , 
розглянула в письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрістар» про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення судових витрат
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресіліент Агро»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрістар» 
про виконання зобов`язання в натурі та стягнення 1 294 745,79 грн.
Вступ
1. На розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувала справа № 911/969/24 (провадження № 12-38гс25), за результатами касаційного перегляду якої касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
1.1. Відповідач звернувся із заявою про ухвалення додаткової постанови, у якій просив судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 65 000,00 грн, понесені ним у суді касаційної інстанції, стягнути з позивача. 
1.2. Позивач заперечив проти стягнення цих витрат, пославшись на недоліки документів, поданих відповідачем на їх обґрунтування, а також невідповідність заявленої до стягнення суми критеріям співмірності та розумності. 
1.3. Велика Палата Верховного Суду задовольнила заяву відповідача частково та стягнула на його користь з позивача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
2. Розгляд справи в суді касаційної інстанції
2.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресіліент Агро» (далі - 
ТОВ «Ресіліент Агро», позивач) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою у справі № 911/969/24, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08 серпня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 січня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також скаржник просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 12 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрістар» (далі - ТОВ «Агрістар», відповідач) про стягнення правничої допомоги в повному обсязі.
2.2. Ухвалою від 07 квітня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Агрістар» у справі № 911/969/24.
2.3. 14 квітня 2025 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в прохальній частині якого, з-поміж іншого, зазначив клопотання про покладення на ТОВ «Ресіліент Агро» судових витрат, понесених ТОВ «Агрістар» на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, із долученням попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат.
2.4. Крім того, 14 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ТОВ «Агрістар» надійшло клопотання про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 65 000,00 грн у справі № 911/969/24, понесених відповідачем, із документами на підтвердження обсягу наданих правничих послуг та їх вартості.
2.5. 22 квітня 2025 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подав заперечення з проханням відмовити у стягненні з позивача понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу або зменшити їх розмір до 20 000,00 грн.
2.6. 23 квітня 2025 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «Агрістар» надійшло клопотання про відхилення поданих позивачем заперечень, у якому відповідач стверджував, що заявлений ним до стягнення розмір витрат визначено у повній відповідності з умовами договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 грудня 2024 року № 04/12-24 та додаткової угоди до нього, а співмірність і розумність таких витрат обґрунтував порівнянням із витратами позивача на підготовку касаційної скарги та поданими на їх підтвердження документами.
2.7. 17 червня 2025 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду постановив ухвалу, якою передав справу № 925/632/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
2.8. Ухвалою від 16 липня 2025 року Велика Палата Верховного Суду прийняла до свого розгляду справу № 911/969/24 (провадження № 12-38гс25).
2.9. Велика Палата Верховного Суду постановою від 18 лютого 2026 року касаційну скаргу ТОВ «Ресіліент Агро» залишила без задоволення, а оскаржувані рішення судів у цій справі - без змін.
3. Короткий зміст клопотання відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
3.1. 20 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Агрістар» про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення з ТОВ «Ресіліент Агро» понесених заявником судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.
3.2. Заява обґрунтована тим, що в постанові від 18 лютого 2026 року Велика Палата Верховного Суду не вирішила питання щодо розподілу судових витрат. Водночас 14 квітня 2025 року ТОВ «Агрістар» відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом з письмовим відзивом на касаційну скаргу подало до Верховного Суду попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які відповідач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
3.3. Також відповідач зазначив, що 14 квітня 2025 року відповідно до пункту 1 частини другої, частини третьої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України він подав до Верховного Суду письмове клопотання про стягнення з позивача понесених судових витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 65 000,00 грн, до якого долучив ордер на надання правничої допомоги від 26 березня 2025 року, договір про надання правничої (правової) допомоги від 04 грудня 2024 року № 04/12-24, додаткову угоду до договору про надання правничої (правової) допомоги від 14 квітня 2025 року, детальний опис наданої правничої (правової) допомоги у справі № 911/969/24, акт приймання-передачі послуг правничої (правової) допомоги від 14 квітня 2025 року та рахунок-фактуру на оплату від 14 квітня 2025 року № 14/04.
3.4. Щодо заперечень позивача, поданих до Верховного Суду 22 квітня 2025 року, з проханням відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу або зменшити їх розмір до 20 000,00 грн ТОВ «Агрістар» стверджувало про спростування ним у письмовому клопотанні від 23 квітня 2025 року аргументів позивача.
3.5. Також відповідач навів позицію, викладену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі № 911/4242/15, згідно з якою у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
3.6. Відтак відповідач зазначив, що в матеріалах справи наявні всі необхідні письмові докази на підтвердження понесених ним судових витрат на правничу (професійну) допомогу у справі № 911/969/24 в суді касаційної інстанції в загальному розмірі 65 000,00 грн.
4. Короткий зміст заперечень позивача проти стягнення судових витрат
4.1.25 лютого 2026 року від ТОВ «Ресіліент Агро» надійшли заперечення на заяву відповідача про прийняття додаткової постанови з проханням відмовити ТОВ «Агрістар» у стягненні з позивача понесених витрат на правничу допомогу або зменшити їх розмір до 20 000,00 грн, які за змістом аналогічні, поданим ним 22 квітня 2025 року. 
4.2. Обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення розміру витрат у порядку частини п`ятої статті 126 ГПК України, позивач стверджував, що заявлені ТОВ «Агрістар» витрати не відповідають критеріям співмірності, визначеним у частині четвертій цієї статті, а також критерію розумності.
4.3. Так, ТОВ «Ресіліент Агро» зазначило, що час, витрачений представником відповідача на підготовку заперечень проти відкриття касаційного провадження у кількості 4 годин та відзиву на касаційну скаргу у кількості 2 годин, є явно завищеним і не відповідає критеріям розумності з огляду на те, що їх зміст значною мірою дублює доводи документів, поданих відповідачем під час розгляду цієї справи у суді першої та апеляційної інстанції, що, за його твердженням, означає те, що адвокат відповідача не витрачав окремо часу на підготовку цих документів, а його правова позиція була стала та не змінювалась. Крім того, зазначаючи, що зміст заперечень на відкриття касаційного провадження фактично дублює доводи самого відзиву на касаційну скаргу, вважає, що у відшкодуванні цих витрат слід відмовити.
4.4. Обґрунтовуючи наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про стягнення витрат, позивач стверджує про відсутність у суду об`єктивної можливості перевірити розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару, про який домовились відповідач і його представник, а також його правильність, оскільки, на його думку, умови додаткової угоди до договору містять положення, що прямо суперечать одне одному стосовно оплати гонорару - погодинно чи у фіксованому розмірі.
4.5. Також ТОВ «Ресіліент Агро» звертає увагу суду на те, що відповідач не долучив доказів оплати гонорару його представника, адже з наданих документів неможливо встановити, що такі послуги дійсно були надані та, відповідно, оплачені, що фактично є підставою для відмови судом у відшкодуванні таких витрат відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 127/21552/17.
4.6. Узапереченнях на заяву ТОВ «Ресіліент Агро» про ухвалення додаткової постанови ТОВ «Агрістар» наголосило на наведених ним раніше доводах необґрунтованості, неспівмірності і нерозумності заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доповнило їх посиланням на релевантну судову практику касаційних судів.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
5.Щодо підстав розподілу витрат на професійну правничу допомогу
5.1. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
5.2. Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, установлених законом.
5.3. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 грудня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
5.4. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
5.5. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
5.6. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
5.7. Положеннями частини другої статті 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
5.8. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, підлягають доказуванню та можуть підтверджуватися сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
5.9. На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанцій ТОВ «Агрістар» до поданого 14 квітня 2025 року клопотання долучило договір про надання правничої (правової) допомого від 04 грудня 2024 року № 04/12-24, укладений між Гаврильченком Ю. О. (що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 01 серпня 2018 року № 002252) і ТОВ «Агрістар», також додаткову угоду від 14 квітня 2025 року до зазначеного договору.
5.10. Відповідно до підпункту 1.1 додаткової угоди сторони погодили, що обсяг наданої адвокатом правничої (правової) допомоги щодо представництва клієнта в Верховному Суді в межах касаційного перегляду рішення Господарського суду Київської області від 08 серпня 2024 року, додаткового рішення Господарського суду Київської області від 12 вересня 2024 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08 січня 2025 року у справі № 911/969/24 за касаційною скаргою ТОВ «Ресіліент Агро» включає: аналіз оскаржуваних судових рішень; розробку стратегії представництва інтересів клієнта у Верховному Суді та обговорення її з клієнтом; складання, обговорення з клієнтом та подання до суду заяв по суті справи (відзиву, заяв, заперечень та інших необхідних процесуальних документів); участь у судових засіданнях у Верховному Суді.
5.11. Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили погодинну ставку адвоката в сумі 10 000,00 грн та відповідно до пункту 3 встановили, що гонорар адвоката розраховується шляхом множення погодинної ставки на кількість годин, фактично витрачених адвокатом на надання правової (правничої) допомоги у Верховному Суді у справі № 911/969/24.
5.12. Відповідно до пункту 4 додаткової угоди сторони визначили, що за правничу допомогу, передбачену пунктом 1.1, клієнт оплачує адвокату гонорар в сумі 65 000,00 грн не пізніше тридцяти календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі послуг правничої (правової) допомоги згідно зі виставленим адвокатом рахунком-фактурою.
5.13. Частиною третьою статті 126 ГПК України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
5.14. Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
5.15. До поданого 14 квітня 2025 року до Верховного Суду клопотання ТОВ «Агрістар» додало: 
-опис наданої правничої (правової) допомоги у справі № 911/969/24 від 14 квітня 2025 року, згідно з яким адвокат Гаврильченко Ю. О. надав послуги у вигляді складання заперечення проти відкриття касаційного провадження (витрачено 4 години з розрахунком вартості надання послуги в сумі 40 000,00 грн), складання відзиву на касаційну скаргу (витрачено 2 години з розрахунком вартості надання послуги в сумі 20 000,00 грн), складання заяви про взяття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції (витрачено 0,5 години з розрахунком вартості надання послуги в сумі 5 000,00 грн);
- акт приймання-передачі послуг правничої (правової) допомоги від 14 квітня 2025 року, згідно з яким сторони договору погодили перелік наданих адвокатом послуг та розрахунок їх вартості в загальній сумі 65 000,00 грн;
- рахунок-фактуру від 14 квітня 2025 року № 14-04 на оплату адвокатського гонорару за представництво ТОВ «Агрістар» у Верховному Суді.
5.16. З урахуванням наведеного вище Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем в суді касаційної інстанції при розгляді цієї справи, є доведеним, обґрунтованим та підтвердженим належними доказами.
6.Щодо заперечення позивача стосовно відмови в задоволенні понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу 
6.1. ТОВ «Ресіліент Агро» заперечило проти задоволення заяви відповідача та просило в її задоволенні відмовити, оскільки поставило під сумнів можливість перевірки судом розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару, а також посилалось на відсутність доказів оплати гонорару.
6.2. Як слідує із долучених до заяви відповідача документів, погодинна ставка адвоката, умови розрахунку та розмір його гонорару в сумі 65 000,00 грн були погоджені між Гаврильченком Ю. О. (що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 01 серпня 2018 року № 002252) і ТОВ «Агрістар» в додатковій угоді від 14 квітня 2025 року до договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 грудня 2024 року № 04/12-24.
6.3. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи ТОВ «Ресіліент Агро» про необхідність відмови в задоволенні заяви відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу через суперечності в умовах цих договорів щодо розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару, позаяк з наданих відповідачем документів, зокрема опису наданої правничої (правової) допомоги та акта приймання-передачі послуг правничої (правової) допомоги, вбачається, що загальний розмір гонорару в сумі 65 000,00 грн розраховано відповідно до основного договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 грудня 2024 року № 04/12-24, конкретизованих у пункті 3 додаткової угоди, а саме шляхом множення погодинної ставки гонорару (10 000,00 грн) на загальну кількість витрачених адвокатом годин - 6,5 години.
6.4. В аспекті наведеного Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, додаткова постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21).
6.5. Також Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи ТОВ «Ресіліент Агро» стосовно відсутності доказів оплати гонорару адвоката, оскільки за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України подання таких доказів не є обов`язковою умовою для розподілу витрат на професійну правничу допомогу і сам факт нездійснення оплати на момент подання заяви про розподіл судових витрат не перешкоджає їх розподілу, про що неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема mutatis mutandis у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21.
7.Щодо заперечення позивача стосовно неспівмірності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та вирішення судом питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу
7.1. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат (див. постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
7.2. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду висновує про підтвердження відповідачем понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним переглядом справи № 911/969/24 та водночас зауважує, що розподіл цих витрат підлягає здійсненню з урахуванням як норм статті 126 ГПК України, так і загальних правил розподілу судових витрат, визначених у статті 129 ГПК України та з урахуванням заперечень позивача щодо неспівмірності таких витрат.
7.3. За загальним правилом розподілу судових витрат (окрім судового збору) відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -  на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
7.4. За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
7.5. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу, зокрема, з урахуванням співвідношення суми судових витрат, заявленої до відшкодування, з їх розміром, заявленим у попередньому (орієнтовному) розрахунку, та випадків зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо.
7.6. За змістом цих норм на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії /бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
7.7. Окрім зазначених правил розподілу судових витрат процесуальний закон у статті 126 ГПК України визначає додаткові критерії для оцінки співмірності розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та можливість їх зменшення за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності цих витрат.
7.8. Відповідно до вимог частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
7.9. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
7.10. Стосовно застосування критеріїв співмірності згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що за відсутності клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19).
7.11. Аналізуючи зазначені норми у сукупності, Велика Палата Верховного Cуду висновує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності обґрунтованих заперечень сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема через їх неспівмірність відповідно до частин четвертої - шостої статті 126 ГПК України статті, та/або за власним розсудом, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
7.12. Зокрема, суд може змінити розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу згідно з приписами частин четвертої - шостої статті 126 ГПК України як шляхом зменшення загальної суми таких витрат, зокрема у разі їх неспівмірності зі складністю справи, ціною позову чи значенням справи для сторони, так і шляхом відмови у відшкодуванні чи зменшення розміру витрат на оплату окремих послуг адвоката, зокрема у разі їх невідповідності критеріям реальності та розумності або через неспівмірність суми оплати із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) / обсягом наданих адвокатом послуг (коли одна послуга охоплюється і дублюється іншою послугою адвоката, внесеною до розрахунку) тощо.
7.13. У цій справі ТОВ «Ресіліент Агро» заперечило проти задоволення заяви відповідача з посиланням на невідповідність витрат критеріям співмірності та розумності.
7.14. За принципом змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок надати обґрунтування щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок довести їх неспівмірність. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). 
7.15. Перевіривши матеріали справи та правильність обчислення витрат на професійну правничу допомогу, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне погодитися з доводами ТОВ «Ресіліент Агро» про невідповідність розміру заявлених витрат критеріям співмірності та розумності з огляду на таке.
7.16. Згідно з поданим на підтвердження розміру витрат відповідача описом наданої правничої (правової) допомоги у справі № 911/969/24 від 14 квітня 2025 року та актом приймання-передачі послуг адвокат Гаврильченко Ю. О. надав послуги загальною вартістю 65 000,00 грн у вигляді:
- складання заперечення проти відкриття касаційного провадження (витрачено 4 години з розрахунком вартості надання послуги у сумі 40 000,00 грн);
- складання відзиву на касаційну скаргу (витрачено 2 години з розрахунком вартості надання послуги у сумі 20 000,00 грн);
- складання заяви про взяття участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції (витрачено 0,5 години, з розрахунком вартості надання послуги у сумі 5 000,00 грн).
7.17. Заперечуючи проти розміру судових витрат відповідача, ТОВ «Ресіліент Агро» доводило, зокрема, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, визначеним у частині четвертій статі 126 ГПК України, та критерію розумності цих витрат, оскільки заявлений до оплати час надання послуг (складення заяв по суті справи) є явно завищеним, враховуючи, що їх зміст значною мірою дублює зміст процесуальних документів, поданих відповідачем під час розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій, і правова позиція відповідача не змінювалася.
7.18. Дослідивши доводи сторін та матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що Верховний Суд під час відкриття касаційного провадження у цій справі ухвалою від 07 квітня 2025 року не взяв до уваги жодних доводів заперечення позивача щодо відкриття касаційного провадження, зокрема щодо неподібності правовідносин у наведених справах та у справі, що переглядається (не врахування висновків), та щодо достатності зібраних у справі доказів, оскільки такі доводи перевіряються під час розгляду касаційної скарги по суті. Такі обставини, як неприйняття касаційним судом підготовлених адвокатом процесуальних документів, неодноразово враховувалися Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду як підстава для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, у постановах від 12 березня 2024 року у справі № 904/1105/23, від 02 квітня 2026 року у справі № 903/466/25.
7.19. Під час оцінки судом співмірності заявлених до стягнення витрат з оплати складання відзиву на касаційну скаргу підлягає врахуванню також те, що позиція відповідача у контексті його заперечень проти задоволення позовних вимог була сформована ще в суді першої інстанції і у зв`язку з касаційним оскарженням не змінювалася; наведені у відзиві на касаційну скаргу заперечення щодо суті заявлених позовних вимог є подібними до тих, які були наведені в судах попередніх інстанцій, а зміст відзиву дублює певною мірою висновки судів першої та апеляційної інстанції у цій справі та зміст процесуальних документів, поданих відповідачем раніше, зокрема заперечення проти відкриття касаційного провадження. 
7.20. Такий підхід довирішення питання зменшення розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу через дублювання позиції сторони та змісту процесуальних документів протягом розгляду справи судами різних інстанцій є усталеним у практиці Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та був застосований, зокрема, у постановах від 21 лютого 2024 року у справі № 911/593/22, від 28 травня 2024 року № 910/2812/23, від 26 лютого 2025 року у справі № 910/13078/23, від 26 червня 2025 року у справі № 918/822/23(918/583/24), від 03 лютого 2026 року у справі № 910/14080/24.
7.21. Таким чином, зміст підготовлених представником відповідача заперечень та його участь у касаційному провадженні фактично зводилася до повторення вже сформованої під час судового розгляду в судах попередніх інстанцій позиції у справі.
7.22. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
7.23. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України", від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
7.24. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 серпня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).
7.25. До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час тощо. 
8. Висновки за результатами розгляду заяви
8.1. Здійснивши оцінку розміру судових витрат, понесених ТОВ «Агрістар» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, крізь призму вимог, установлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК, урахувавши положення наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційність та розумність розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також зважаючи на обсяг виконаних робіт, заперечення позивача на заяву про розподіл судових витрат, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що заява ТОВ «Агрістар» підлягає частковому задоволенню.
8.2. Оскільки розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), такі витрати у визначеному заявником обсязі не мають характеру необхідних і не співмірні з виконаною роботою в суді касаційної інстанції, отже, наявні підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді касаційної інстанції, до 20 000 грн, які позивач має відшкодувати відповідачу.
Керуючись статтями 126, 129, 244, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрістар» про ухвалення додаткової постанови щодо стягнення судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресіліент Агро» (вул. Старокиївська, 10-Г, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 39831905) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрістар» (вул. Орлова Олександра, 1- А, м. Харків, 61124, ідентифікаційний код 37189547) 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривен 00 коп.) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач			О. О. Банасько 	
Судді:	О. В. Білоконь 		М. В. Мазур 	
	О. Л. Булейко 		Н. М. Мартинюк 	
	М. М. Гімон 		К. М. Пільков 	
	А. А. Ємець 		С. О. Погрібний 	
	Л. Ю. Кишакевич 		Н. С. Стефанів 	
	В. В. Король 		О. В. Ступак 	
	С. І. Кравченко 		М. Ю. Тітов 	
	О. В. Кривенда 		І. В. Ткач