Справа № 736/644/26
Номер провадження 2/736/458/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року	м. Корюківка	

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - Пархомчук Т.В.,
за участі секретаря - Крапивної Г.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Корюківці у приміщенні суду, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Менська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме спадкове майно 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 24.03.2026 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 06.04.2026 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи.
Від відповідача, 14.05.2026 до суду надійшла заява, в якій ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення позовних вимог. Отже, відповідач визнав позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі.
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, у заяві просив розглянути справу без участі.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Менська державна нотаріальна контора в підготовче засідання не з`явилась.
Неявка в судове засідання третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Савинки Корюківського району Чернігівської області, проживає і зареєстрована на адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 виданим 24.01.2019 органом 7420 та Витягом з реєстру територіальної громади сформованого 13.03.2026 Корюківською міською радою.
Відповідач ОСОБА_3 є рідним сином позивача, його батьком є ОСОБА_5 , з яким позивачка перебувала у шлюбі (що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 ) до смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Власником будинку, в якому проживала сім`я позивачки, була ОСОБА_6 , мати покійного чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 . ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зазначено в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 . 
За життя покійна не розпорядилась своїм маном, заповіту не склала, і після смерті спадщину прийняв її син, чоловік позивача ОСОБА_5 ,але в свою чергу спадкових прав за життя не оформив. 
На майно померлого чоловіка відкрилась спадщина, яка складається у тому числі і прийнятого ним за життя у спадок після смерті матері житлового будинку АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
Після смерті чоловіка спадщину прийняла позивачка, як дружина та син померлого.
У 2013 позивач звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, була відкрита справа, на земельні ділянки померлого чоловіка( та батька) та свекрухи позивачу і відповідачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, а щодо спадкового житлового будинку, у видачі свідоцтва було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Письмової відмови нотаріус не надав. 
Згідно довідки комунального підприємства «РАМПА» №63/03-26 від 05 березня 2026 року житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адрнсою АДРЕСА_1 . Житловий будинок А-1 дерев`яний 100% готовності 20% зносу, загальною площею 66,4 м.кв.,житловою площею 26,2 м.кв., прибудова цегляна «а» - 100% готовності 20 % зносу; а1 ганок дощатий 100% готовності 20% зносу; з надвірних будівель – сарай цегляний позначений літерою Б; погріб цегляний позначений літерою Г; літня кухня цегляна позначена літерою В. Загальна інвентарна вартість майна становить 98905грн. По даним БТІ станом на 31.12.2012 року власність не зареєстрована.
Відповідно до витягу із погосподарської книги Савинського старостинського округу Корюківської міської ради № 41 від 19 березня 2026 року на 2026 рік головою домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином прийняли спадщину за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини входить зокрема будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи те, що позивач вважається такою, що прийняла спадщину за ОСОБА_5 інший спадкоємець визнав позовні вимоги ОСОБА_1 , тобто фактично відмовився від права на спадщину, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнанні за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.
Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору в розмірі 665,60 грн. 
Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 392, 1216, 1220, 1223, 1268, 1270, 1296 ЦК України, статтями 142, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Савинки, Корюківського району, Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Повернути ОСОБА_1 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції № 139578 від 21.03.2026, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Решту судового збору залишити за позивачем. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Відповідач: ОСОБА_3 АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Менська державна нотаріальна контора, 15600, Чернігівська область, Корюківський район, м. Мена, вул. Армійська, 1, код ЄДРПОУ: 02901658.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2026.

Суддя	Т.В.Пархомчук