Справа № 342/318/26
Провадження № 2/342/485/2026

РІШЕННЯ  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі 
головуючого судді Федів Л.М.
з участю секретаря судового засідання Москалюк А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 17, літера Б, м. Київ, 04052, ЄДРПОУ: 39493634) – Міньковська Анастасія Володимирівна, через систему "Електронний суд", звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 98359835 від 21.09.2021 у розмірі 17020 гривень, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» (ЄДРПОУ: 42427514) та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 98359835 підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов Договору кредиту, позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 4 600,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №01092025/01, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 98359835 від 21.09.2021 року. Відповідно до Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ФК «ПОЗИКА») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 17020 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4600 грн.; заборгованість за відсотками становить 12420 грн.
На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17020,00 грн. та стягнути сплачені судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «ПОЗИКА», у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника Позивача та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 , у судові засідання, які були призначені для розгляду даної справи, повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому ЦПК України порядку, шляхом надіслання судових повісток про виклик в судові засідання за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за її відсутності чи будь-яких інших клопотань не подавала.
Разом з цим, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.
Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву суду не надала, а представник позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та подав докази, які вважав достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Судом встановлено, що 21.09.2021 року ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 уклали договір № 98359835, який підписаний електронним підписом 806421.
Пунктами 13.1 - 13.2 визначено, що договір є електронним договором у розумінні Закону України "Про електронну комерцію", оформленим в електронній формі, складений українською мовою та має повну юридичну силу. Цей Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, використання якого допускає Закон України "Про електронну комерцію".
Відповідно до умов договору № 98359835 ТОВ «ФК «ІРБІС» надав відповідачу кредит в сумі 4600,00 грн (п. 3.1) на строк 30 календарних днів (з 21.09.2021 року по 21.10.2021 року) зі сплатою процентів за пільговою процентною ставкою 3 % та на 60 календарних днів (з 22.10.2021 року по 20.12.2021 року) зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 3% (п. 3.2), а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору. 
Сторони домовилися, що нарахування процентів за кредитом проводиться кожного календарного дня на суму залишку кредиту (п. 5.8). За змістом п. 4.1 договору № 98359835 кредит видався протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 з використанням платіжної картки, вказаної в особистому кабінеті. Відповідач зобов`язалася повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 20.12.2021 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок ТОВ «ФК «ІРБІС» (п. 4.2).
З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 98359835 від 21.09.2021 року, ідентифікована ТОВ «ФК «ІРБІС». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «806421», надісланого позичальнику 21.09.2021 року на номер телефону НОМЕР_2 ; дата підписання: 9/21/2021; номер карти: НОМЕР_3 .
Отже, підписаний відповідачем кредитний договір за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора вважається таким, що укладений та не суперечить вимогам законодавства. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами, передбаченими вимогами чинного законодавства.
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 98359835 від 21.09.2021, яка є додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №98359835 та підписаною ОСОБА_1 електронним підписом 806421, доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, проценти за користування кредитом, суми платежів за розрахунковий період, дати платежів.
Як вбачається з листа №3152_251023173347 від 23-10-2025, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» повідомило «ФК «ІРБІС», що згідно договору на переказ коштів № ФК-П-21/04-21 від 06.04.2021 року, відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21.09.2021 16:08:22 на суму 4600,00 грн, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua - 109820999, призначення платежу: Зачисленння 4600 грн на карту НОМЕР_3 .
Згідно з наданим ТОВ «ФК «ІРБІС» розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 98359835, станом на 01.09.2025 року у відповідача наявна заборгованість в розмірі 17020,00 грн, з яких 4600,00 грн – залишок основного боргу та 12420,00 грн – залишок відсотків за кредитом.
ТОВ «ФК «ІРБІС» має право передати/переуступити/відступити свої права/права вимоги за цим договором іншій особі у будь-який час без згоди/попередньої згоди клієнта на це (п. 7.3.6 кредитного договору).
01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» уклали договір факторингу № 01092025-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІРБІС» відступило ТОВ «ФК «Позика» за плату, а ТОВ «ФК «Позика» прийняло належні ТОВ «ФК «ІРБІС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Про що також був складений акт приймання-передачі реєстру прав вимог від 01 вересня 2025.
Згідно з платіжною інструкцією від 02 вересня 2025 року № 6054383 ТОВ «ФК «Позика» сплатило на користь ТОВ «ФК «ІРБІС» кошти за договором факторингу від 01 вересня 2025 року № 01092025/01.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу від 01 вересня 2025 року № 01092025/01 від ТОВ «ФК «ІРБІС» до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 98359835 від 21.09.2021 на загальну суму 17020,00 грн.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо неналежного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за вищезазначеним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача (ТОВ «Фінансова компанія «Позика»), що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Отже, судом встановлено, що відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором термін не повернула тіло кредиту та відсотки за його користування.
Відтак, оскільки умови кредитного договору № 98359835 від 21.09.2021, укладеного між ТОВ Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 , відповідачем не виконано належним чином, право грошової вимоги за договором перейшло до позивача, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Позика» є обґрунтованим.
Із врахуванням вказаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1  позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 98359835 від 21.09.2021 року у сумі 17020,00 грн., з яких: 4600,00 грн – сума заборгованості за тілом кредиту, 12420,00 грн – сума заборгованості за відсотками.
Крім того, разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Позика» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн та судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 39493634/03 про надання правової допомоги від 02.01.2026 між ТОВ «ФК «Позика» та ФОП ОСОБА_2 ; Додаткову угоду № 98359835 від 16.02.2026 до договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026; акт надання послуг №98359835 на підтвердження факту надання правової допомоги; детальний опис робіт, наданих послуг від 16.02.2026 до Договору про надання правничої допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40,40 грн.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч.2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 98359835 від 21.09.2021 у розмірі 17020 грн (сімнадцять тисяч двадцять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та 3500 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження юридичної особи: вул. Глибочицька, буд. 17, літера Б, м. Київ, 04052, ЄДРПОУ: 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду складено 21.05.2026.

Суддя: Федів Л. М.