КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
Справа №133/1115/25
29.04.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Гуменюка О.О., за участі секретаря судових засідань Блащук Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
ВСТАНОВИВ:

Заявник  ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якому просить встановити факт належності їй,  ОСОБА_1 ,свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року, виданого Козятинською районною радою згідно з розпорядженням від 23 грудня 1998 року за №186 на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - дочка, на квартиру АДРЕСА_3 .
Заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року, виданого Козятинською районною радою згідно з розпорядженням від 23 грудня 1998 року за №186, вона є співвласником квартири АДРЕСА_3 , площею 42,1 кв.м. Іншими співвласниками є її чоловік ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , її син – ОСОБА_2 та її донька - ОСОБА_3 . З 01.01.2013 проводиться реєстрація нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і у зв`язку із цим їй необхідно зареєструвати право власності на належну їй земельну ділянку. Однак вона не має можливості належним чином зареєструвати право власності на свою частину нерухомого майна у зв`язку із тим, що в свідоцтві про право власності на житло від 23.12.1998 невірно зазначено її прізвище. Так, у свідоцтві про право власності на житло від 23.12.1998 зазначено як співвласника квартири - ОСОБА_5 - дружина, тобто зазначено її дівоче прізвище. Заявник зазначає, що після реєстрації шлюбу їй замість дівочого прізвища « ОСОБА_6 » було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ». Внести зміни у правовстановлюючий документ неможливо, оскільки орган, який видав документ - Козятинська районна рада, припинив діяти відповідно до Постанови Верховної ради України «Про утворення і ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020. У зв`язку із тим, що існують розбіжності в документах, що унеможливлює зареєструвати належним чином її право власності на частину квартири і розпорядитись нею належним чином, їй необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документа в судовому порядку. 
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку окремого провадження. 
У судовому засіданні від 18.03.2026 заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Проніва Н.П. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених у заяві.
У судовому засіданні від 18.03.2026 заінтересована особа ОСОБА_3 заявлені вимоги визнала.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.12.1998 Козятинською районною радою, квартира АДРЕСА_3 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_5 - дружині, ОСОБА_2 - сину, ОСОБА_3 - дочці.
07.12.1998 виготовлено технічний паспорт на вказану вище квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.11.2024.
Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.07.1968 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками записано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
03.05.1986 ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , після укладення шлюбу подружжю присвоєні прізвища ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.05.1986. 
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 10.07.2008 Козятинським РВ УМВС України у Вінницькій області, прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_7 ».
Встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, відноситься виключно до компетенції суду (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.
Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, заявником не надано достатніх доказів, на підставі яких можна було б стверджувати, що заявник та ОСОБА_5 це одна і та ж особа.
Також заявником не обгрунтовано обставини, на підставі яких документів, що посвідчують особу, було встановлено та зареєстровано право власності за співвласниками, зокрема за ОСОБА_5 , під час та відповідно після отримання ними правовстановлюючого документу (свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року за №186).
Таким чином, заявником під час судового розгляду не доведено та матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про належність їй свідоцтва про право власності на житло від 23 грудня 1998 року, виданого Козятинською районною радою згідно з розпорядженням від 23 грудня 1998 року за №186, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду, протягом тридцяти днів з складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , 
заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , 
заінтересована особа:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 .

Суддя Олександр ГУМЕНЮК
29.04.2026